П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8218/20	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.                          
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеською митниці Держмитслужби на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 січня 2021р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ Карго» до Одеською митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2020р. ТОВ «ЛБВ Карго» звернулось в суд із адміністративним позовом до Одеською митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДМС про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000100/2 від 17.07.2020р..
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020р. адміністративний позов задоволено. 
          Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA500070/2020/000100/2 від 17.07.2020р..
          Стягнуто з бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь ТОВ «ЛБВ Карго» сплачений судовий збір у розмірі 2189,86грн.
           31.12.2020р. до Одеського окружного адміністративного суду від представника ТОВ «ЛБВ Карго» надійшла заява про стягнення решти судових витрат:   витрат на професійну правничу допомогу в   розмірі 11 500грн.          
          Ухвалено по справі  додаткове рішення, яким стягнуто з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ЛБВ Карго» витрати на правничу допомогу у розмірі 8500грн.
          В іншій частині заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі Одеська митниця Держмитслужби просить додаткове рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні судових витрат. 
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд  першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Задовольняючи частково заяву ТОВ «ЛБВ Карго» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення 8500грн. на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до   п.1 ч.3   ст.132 КАС України   судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.   До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.2-7   ст.134 КАС України   за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.1,7   ст.139   КАС України   при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього   Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 7   ст.139 КАС України   передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно ч.9   ст.139 КАС України   при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, витраченого адвокатом , їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною .
Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009р. №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 17.03.2020р. по справі № 820/3308/17, від 4.08.2020р. по справі №810/3213/16.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ЛБВ Карго» та адвокатом Лемещук О.В. 3.04.2019р. укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги №03/04, згідно з яким адвокат зобов`язаний представляти права і законні інтереси клієнта в судах всіх інстанцій; в ході розгляду справи готувати та подавати від імені клієнта заяви, пояснення, відзиви, заперечення, доповнення та інші документи, необхідність подачі яких виникне в ході розгляду спору (а.с.115-116).
Згідно з письмовим дорученням №03/08-1 від 3.08.2020р. до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №03/04 від 3.04.2019р., адвокат прийняв доручення клієнта вчинити всі необхідні дії для визнання в судовому порядку протиправним та скасування рішень про коригуванням митної вартості товарів №UA500070/2020/000100/2 від 17.02.2020р., № UA500070/2020/000073/2 від 10.06.2020р..
Відповідно до акту №03/04 наданих послуг від 28.12.2020р. до договору №03/04 від 3.04.2019р., доручення 03/08-1 від 3.08.2020р., адвокат надав, а клієнт – прийняв та оплатив послуги (розроблення правової позиції захисту, супровід та складання заяв по суті та інших процесуальних документів у справі) в сумі 23000грн. (11500грн. х 2). Згідно детального опису послуг по справі №420/8218/20,  останні складаються з: ознайомлення з матеріалами справи та документами, аналіз судової практики – 2500грн.; збирання доказів та розроблення правової позиції – 3000грн.; написання та подання позовної заяви – 6000грн.(а.с.117-119).
На підтвердження сплати вартості вказаних до суду надано платіжне доручення №858 від 28.12.2020р. про сплату 23000грн.(а.с.120).
Таким чином, враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, суму заявлених позовних вимог, значення справи для сторони, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 8500грн. підтверджена належними і допустимими доказами.
Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у додатковій постанові від 5 вересня 2019р. у справі справа №826/841/17, постанові від 30 листопада 2020р. у справі №Н/806/1943/18.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8500грн.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Одеською митниці Держмитслужби – залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 січня 2021р. - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                          Ю.М. Градовський

          Судді:                                                                                           А.В. Крусян

                                                                                                О.В. Яковлєв