ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 203/4316/20(2-а/0203/8/2021)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021
у справі № 203/4316/20(2-а/0203/8/2021)
за позовом ОСОБА_1 
до Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Свіріна Володимира Миколайовича,
третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Свіріна Володимира Миколайовича, третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №277777006 від 29.10.2020 до повідомлення серія ІД №  00229656.
Позові вимоги обґрунтовані неправомірністю притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі  ч.3 ст.122 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Позивач зазначає, що зупинив автомобіль навпроти в`їзду в будинок, який частково йому належить, для відкриття воріт та вивантаження майна. У свою чергу відповідач не навів належних та допустимих доказів протилежного..
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 адміністративний позов задоволено. 
Суд встановив, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що висновки суду суперечать правовій природі пп. «и» п. 15.9 ПДР і свідчать про порушення ним вимог щодо законності оскаржуваного рішення під час його ухвалення. Зазначає, що надані до суду докази у повній мірі підтверджують вину позивача в інкримінованому проступку.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем - головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Свіріним Володимиром Миколайовичем прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії РАП №277777006 від 29.10.2020 до повідомлення серія ІД №  00229656, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на підставі ч.3 ст.122 КУпАП.
Підставою для прийняття означеної постанови стало те, що позивач 09.10.2020, о 14:24, у м. Дніпрі, на вул. Володимира Мономаха, біля будинку №11, на автомобілі марки «Toyota» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) здійснив зупинку/стоянку, що створило перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, чим порушив вимоги пп. «и» п. 15.9 ПДР.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції.
Спірним в межах даної справи є правомірність притягнення позивача до відповідальності на підставі ч.3 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами ч.3 ст.265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками (п.3).
В свою чергу, відповідно до пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП. Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У примітці до ст.14-2 КУпАП зазначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Отже, належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом.
В матеріалах справи містяться фотографії місця події із зображенням автомобіля позивача у різних ракурсах, із відображенням дати, часу та місця фотофіксації  разом з місцем розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого майна, відповідно до яких достеменно можливо встановити розміщення автомобіля позивача і з яких слідує, що належний позивачу автомобіль «Toyota» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) 09.10.2020 здійснив зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, що у повній мірі підпадає під норму пп. «и» п. 15.9 ПДР.
При цьому фотозйомка, як слідує із змісту оскарженої постанови, здійснювалась за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2, а самі фотокопії підтверджують зупинку транспортного засобу до 5 хвилин.
Отже, надані до матеріалів справи фотознімки є належними доказами, що фіксують і підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП.
З приводу встановлених судом першої інстанції обставин, покладених в основу висновку про протиправність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, що позивач є власником частини власником частини нежитлового будинку, біля якого здійснив зупинку, суд зазначає, що пп. «и» п.15.9 Правил дорожнього руху є імперативною та не передбачає  будь-яких виключень до власників будинків.
Отже, висновки суду першої інстанції про недоведеність в установленому порядку факту скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, є помилковими, базуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №277777006 від 29.10.2020 до повідомлення серія ІД №  00229656, відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування цієї постанови.
Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову . 
Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради задовольнити.
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2021 у справі №  203/4316/20(2-а/0203/8/2021) скасувати, прийняти нове рішення.
У задоволенні позову відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко