ПОСТАНОВА 
Іменем України

28 квітня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 404/2185/20
провадження № 22-ц/4809/252/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.,
               при секретарі -  Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Кулінка Л.Д. від 22 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

встановив:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 21.09.2009 року. 
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Банком на підставі укладеного між ними договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також надано відповідачу у користування кредитну картку, тобто надана можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.
Банк вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, яка станом на 16.03.2020 року становить 109107,15 грн., з яких: 60465,34 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 000,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 60465,34 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 000,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 23348,32 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 19621грн. - нарахована пеня, 0, 00 грн. - нараховано комісії. а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5171,77 грн. - штраф (процентна складова). 
Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути зазначену суму боргу.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9600 грн.
В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема, вказує, що суд першої інстанції помилково застосував строк позовної давності до заявлених банком вимог, оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається із наступного дня після спливу дії картки, тобто з 30.06.2022 року. Також вважає, що судом безпідставно стягнуто з банку витрати на правничу допомогу в сумі 9600 грн., оскільки вони не підтверджені документально. 
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 21 вересня 2009 року ОСОБА_1 підписала заяву чим підтвердила, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг /а.с.49/.
Відповідно до вказаної заяви, ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» із встановленим кредитним лімітом в розмірі 1000 грн. та базовою процентною ставкою 2,5 % в місяць на залишок заборгованості. 
На підставі підписання позичальником цієї заяви, ОСОБА_1 було видано кредитну картку за № НОМЕР_1 .
Також у даній заяві визначено умови про відповідальність позичальника за порушення позичальником строків внесення платежів 250 грн + 5 % від суми заборгованості.
Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за договором станом на 16.03.2020 року становить 109107,15 грн., з яких: 60465,34 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 000,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 60465,34 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 000,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 23348,32 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 19621грн. - нарахована пеня, 0, 00 грн. - нараховано комісії. а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5171,77 грн. - штраф (процентна складова) /а.с.6-24/.
Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка не містить номеру та дати її видачі, ОСОБА_1 підставі договору №б/н надано наступні картки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , остання з яких має термін дії до останнього дня червня 2022 року /а.с. 48/.
Встановивши дані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених банком вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 23 192,42 грн., тобто в межах кредитного ліміту.
Разом з тим, врахував заяву представника відповідача про застосування строків позовної даності та відмовив у задоволенні позову з цих підстав. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Отже, перебіг позовної давності щодо заявлених банком вимог починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 1 грудня 2012 року та закінчився 1 грудня 2015 року. Банк звернувся з позовом у квітні 2020 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Посилання позивача на те, що відповідачу була видана кредитна карта № НОМЕР_6 з терміном дії до 06/2020 року не заслуговують на увагу суду, оскільки банком не надано доказів отримання цієї картки позичальником на підставі укладеного між ними договору від 21.09.2009 року. 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.
Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з банку на користь відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки на думку скаржника дані витрати не підтверджені документально.
Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат понесених відповідачем за надання правничої допомоги надано договір про надання професійної правничої допомоги від 05 травня 2020 року, додаткова угода від 26 червня 2020 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 05 травня 2020 року, розрахунок до договору про надання професійної правничої допомоги від 05 травня 2020 року, акт приймання-передачі до договору про надання професійної правничої допомоги від 05 травня 2020 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №91 від 26 червня 2020 року /а.с. 201-204, 207/.
Отже, витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими та співмірними зі складністю цієї справи, наданим представником відповідача - адвокатом Усатенко В.Ю. обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 
       
постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.05.2021

Судді: 

О.А. Письменний А.М. Головань Л.М. Дьомич