Справа № 161/2673/21 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/877/21  Категорія: 56 	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 червня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Бовчалюк З. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
В лютому 2021 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.
Вимоги обґрунтовує тим, що на підставі заяви від 30.10.2018 року та поданих документів, ОСОБА_2 користувався субсидією для відшкодування витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги з жовтня 2018 року по квітень 2019 року та з жовтня 2019 року по квітень 2020 року в порядку автоматичного перерахунку.
При вибірковій перевірці справ отримувачів житлових субсидій державним соціальним інспектором департаменту було виявлено, що в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги відповідач не задекларував набуття права власності на майно, що перевищує 50 тис. грн., в саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (договір про поділ нерухомого майна від 18.04.2018 року, загальна вартість майна, яке підлягає поділу вартістю 500 000 грн). За результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог, складеного акт № 402 від 15.07.2020 року.
Внаслідок подання ОСОБА_2 недостовірної інформації йому було надмірно виплачені кошти у сумі 18992,34 грн. грн. і які на сьогоднішній день не повернуті. Просить стягнути з відповідача на користь департаменту соціальної політики Луцької міської ради 18992,34 грн. надміру виплачених коштів та 2270,00 грн. сплаченого судового збору.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2021 року в задоволенні позову Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача ОСОБА_1 від 30.10.2018 року та поданих документів останній користувався субсидією для відшкодування витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги з жовтня 2018 року по квітень 2019 року та з жовтня 2019 року по квітень 2020 року в порядку автоматичного перерахунку.
При вибірковій перевірці справ отримувачів житлових субсидій державним соціальним інспектором департаменту було виявлено, що в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги відповідач не задекларував набуття права власності його дружиною – ОСОБА_4 на майно, що перевищує 50 тис. грн., в саме квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 (договір про поділ нерухомого майна від 18.04.2018 року, загальна вартість майна, яке підлягає поділу вартістю 500 000 грн). За результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог, складеного акт № 402 від 15.07.2020 року.
При цьому, судом з`ясовано, що 51/100 частина будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування від 01.10.2012 року.
27.12.2012 року частині житлового будинку, що належить ОСОБА_4 , була присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_2 , що підтверджується розпорядженням голови Луцької міської ради № 639 від 27.12.2012 року.
29.10.2012 року на підставі договору дарування ОСОБА_4 подарувала своїй дочці ОСОБА_5 35/100 частини будинковолодіння, у її користуванні залишилася частка, яка становить 16/100 всього будинковолодіння.
18.04.2018 року між співвласниками житлового будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було укладено договір про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, згідно даного договору здійснено поділ житлового будинку в натурі (а.с.11-12).
Як вбачається із наданих доказів, в результаті вчинення даного договору частка ОСОБА_4 не змінилася, а лише було проведення її виділення в натурі в тому ж розмірі, що вона і володіла, а саме 79,0 кв.м. та стала самостійним об`єктом нерухомого майна, на яке остання отримувала субсидію як до виділу її в натурі, так і після цього.
Відповідачем ОСОБА_4 не вчинялось будь яких дій, які б вказували, що остання набула у власність нерухоме майно 18.04.2018 року, яке не задекларував ОСОБА_1 та вартість даного майна перевищує 50 тисяч грн., а саме: квартиру по АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.п.4 п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива від 21 жовтня 1995 року, житлова субсидія не призначається, якщо будь-хто із складу домогосподарства або члени сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку зазначеному у пункті 10 Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 000 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд встановив, що при укладенні договору про виділ частки з нерухомого майна, що є спільною частковою власністю для кожного із співвласників, не відбулося придбання нового об`єкта нерухомості, а відбувся виділ в натурі часток нерухомого майна, яке перебувало у володінні та користуванні кожного з учасників спільної часткової власності на домоволодіння, при цьому не змінилася ні загальна площа, ні житлова площа нерухомого майна, яка належала кожному до укладення та належить після укладення договору поділу, тобто право на отримання субсидії не змінилося як до поділу та і після його проведення.
Таким чином, з врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обставини, які б слугували підставою для припинення надання житлової субсидії згідно п. 119 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива від 21.10.1995 року відсутні, а тому відмовив у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.
Таки чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається Департамент соціальної політики Луцької міської ради в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Датою прийняття постанови у даній справі є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу позивача Департаменту соціальної політики Луцької міської ради залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2021 року в даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: