Постанова  
Іменем  України
17 червня 2021 року
м. Київ
справа № 569/7386/19
провадження № 61-6387св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне про визнання незаконним та скасування рішення об`єднаної житлової комісії та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Бердія М. А., та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Боймиструк С. В., Гордійчук С. О.,                             Шимків С. С.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне (далі – КЕВ                    м. Рівне) про визнання незаконним та скасування рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 111 РАСт КЕВ м. Рівне від 14 березня 2019 року, оформлене протоколом № 11, затверджене наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20 березня 2019 року № 181, яким позивач був знятий з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ; зобов`язання КЕВ  м. Рівне внести до списку надання житлової площі для постійного проживання (до списку надання постійного житла) надану йому службову квартиру АДРЕСА_1 ,  який разом з його  обліковою справою, витягом з наказу командира військової частини про надання жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання об`єднаної житлової комісії направити до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України для узагальнення та внесення на розгляд комісії з контролю.
Позов мотивований тим, що  він проходив військову службу у Збройних Силах України і наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 16 серпня 2018 року № 190 по особовому складу був звільнений із військової служби у запас за пп. «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» – припинення контракту у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом.   
На момент звільнення його вислуга років у Збройних Силах України склала 34 роки. 
Позивач зазначав, що у зв`язку з проходженням військової служби та відсутністю власного житла він з 2014 року перебував на черзі з квартирного обліку військовослужбовців по військовій частині НОМЕР_1 .
28 серпня 2014 року йому разом із членами його родини було надано службову квартиру АДРЕСА_1 , у якій вони зареєстровані та проживають, що підтверджується ордером на жиле приміщення № 17, виданим 28 серпня 2014 року виконавчим комітетом Костопільської міської ради та довідкою Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства від 02 квітня 2019 року.
Рішенням об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне від 14 березня 2019 року, оформлене протоколом № 11, затверджене наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20 березня 2019 року № 181, його було знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 з посиланням на те, що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирному обліку.
Позивач вважав зняття з квартирного обліку незаконним, таким, що порушує його конституційні права. 
Крім того, він зазначав, що з 21 жовтня 2019 року він поновив контракт та на даний час перебуває на військовій службі.

Короткий зміст судових  рішень 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , 111 РАСт КЕВ м. Рівне від 14 березня 2019 року, оформлене протоколом № 11, затверджене наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20 березня 2019 року № 181, яким було знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 підполковника запасу ОСОБА_1 . 
Зобов`язано КЕВ м. Рівне внести до списку надання житлової площі для постійного проживання (до списку надання постійного житла) службову квартиру, надану підполковнику запасу ОСОБА_1 за адресою:   АДРЕСА_2 , який разом з обліковою справою військовослужбовця ОСОБА_1 , витягом з наказу командира військової частини про надання жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання об`єднаної житлової комісії направити до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України для узагальнення та внесення на розгляд комісії з контролю.
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення судів мотивовані тим, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення про зняття підполковника запасу ОСОБА_1 з квартирного обліку, не врахував, що позивач має вислугу на військовій службі                                        34 календарних роки, був зарахований на квартирний облік у 2014 року, під час проходження військової служби та на момент звільнення постійним житлом не забезпечувався і перебував на обліку для поліпшення житлових умов, звільнений з військової служби у запас за пп. «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» –припинення контракту у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом. З огляду на ці обставини суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про обґрунтованість заявленого ОСОБА_1 позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне, у якій воно просило скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 
2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 березня 
2021 року та ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду 
(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). 
 Доводи інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Рух справи у суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції. 
Фактичні обставини у справі, встановлені судами
Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України і наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 16 серпня 2018 року № 190 по особовому складу його звільнено із військової служби в запас за пп. «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» – припинення контракту у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом. 
Станом на день звільнення вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах України становила календарних 34 роки. На даний час він поновив контракт та перебуває на військовій службі з 21 жовтня 2019 року. 
28 серпня 2014 року ОСОБА_1 та членам його родини було надано службову квартиру АДРЕСА_1 , в якій вони проживають та рахуються зареєстрованими, що підтверджується ордером на жиле приміщення № 17, виданим 28 серпня 2014 року виконавчим комітетом Костопільської міської ради та довідкою Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства від 02 квітня 2019 року № 237.
У зв`язку з проходженням військової служби та відсутністю власного житла позивач перебував з 2014 року на черзі з квартирного обліку військовослужбовців по військовій частині НОМЕР_1 .
04 грудня 2018 року рішенням об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне, оформлене протоколом № 4, затверджене наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 14 грудня 2018 року № 751, вирішено керуючись вимогами наказу Міністерства Оборони України від 31 липня 2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» пункту 10 розділу VII «щодо надання права на виключення службового житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання», клопотати перед КЕВ м. Рівне про внесення до списку надання постійного житла службової квартири підполковника запасу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Листом КЕВ м. Рівне від 31 січня 2019 року № 205 повернуто до військової частини НОМЕР_1 заяву ОСОБА_1 щодо надання йому постійного житла, оскільки останній звільнений із військової служби не за підставами, передбаченими у частині дев`ятій статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якими звільнені із служби військовослужбовці залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла.
Рішенням об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне, оформлене протоколом від 08 лютого 2019 року № 9, затверджене наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09 лютого 2019 року № 86, вирішено керуючись вимогами наказу Міністерства Оборони України від 31 липня 2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» пункту 3 розділу VII «щодо надання права на виключення службового житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання», надано підполковнику запасу ОСОБА_1 (34 календарних років вислуги) житлове приміщення для постійного проживання шляхом виключення із числа службових, квартири АДРЕСА_1 . Проте, рішенням об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , КЕВ м. Рівне від 14 березня 2019 року, оформлене протоколом № 11, затверджене наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20 березня 2019 року № 181, ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку з тим, що у разі звільнення із військової служби з підстав, не передбачених частиною дев`ятою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не передбачено залишення таких військовослужбовців на квартирному обліку у військових частинах.
 Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у  складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Пред`являючи позов про визнання незаконним та скасування рішення об`єднаної житлової комісії та зобов`язання вчинити певні дії,  ОСОБА_1 наголошував на тому, що зняття його з квартирного обліку є незаконним, та таким, що порушує його конституційні права. 
Колегія суддів перевіривши такі доводи  ОСОБА_1 вважає їх обґрунтованими, виходячи із наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік – підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування – у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується з тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Установлено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за                   пп. «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» – припинення контракту у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом,  та знятий з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 .
Вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 34 календарних роки.
Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.
Відповідно до абз. 1 пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини – у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.
Згідно з пунктом 2.19 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз. 1 пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями також передбачають підстави для залишення ОСОБА_1  на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас на підставі пп. «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з припиненням дії контрактута наявністю у нього вислуги років у Збройних Силах України 34 календарних роки.
Зазначений правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц (провадження 14-169цс18), постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 683/2725/18 (провадження № 61-16830св19), від 03 листопада 2020 року у справі                                 № 689/438/19 (провадження № 61-314св20), від 24 лютого 2021 року у справі № 460/6032/18 (провадження № 61-15707св20).
Посилання у касаційній скарзі на неврахуванням судами попередніх інстанцій  судової практики Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведеної у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 359/4140/17 є безпідставними, оскільки у наведених заявником справах та у справі, яка переглядається, встановлено різні фактичні обставини та застосовані до них норми права. 
Колегія суддів вважає, що у справі, яка розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій. 
Крім того, слід звернути увагу заявника на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок  та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних помилок.  
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 березня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               О. С. Ткачук 
А. А. Калараш
Є. В. Петров