КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/1419/2021

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            08 червня 2021 року                                                                      місто Київ
                                                                                             справа № 759/23213/20
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника -адвоката Харчука Олександра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник -адвокат Харчук О.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що в порушення вимог Закону та Інструкції №1376 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108910 від 24 листопада 2020 року не зазначена посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала даний протокол. В протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначене прізвище ОСОБА_1 .
Вказував, що інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення вніс до нього не достовірні відомості.
Зазначав, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 108910 від 24 листопада 2020 року, навпроти надрукованого запису про роз`яснення  ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268, відсутній підпис даної особи.
Посилався на те, що в порушення вимог Закону, а також Інструкції №1376, ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права передбачені статтями 55,56,59,63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, зокрема права на захист та права мати перекладача.
Вказував, що з наявного в матеріалах справи відеозапису під назвою « НОМЕР_1 » (02 хвилина 08 секунд) вбачається, як один із інспекторів патрульної поліції намагався роз`яснити ОСОБА_1 його права на українській мові, однак у відповідь на це ОСОБА_1 будучи громадянином Республіки Грузія вказав даному інспектору поліції, що він не розуміє української мови, тому просить роз`яснити його права на російській.
Зазначав, що в матеріалах справи відсутні дані про роз`яснення ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан алкогольного із застосування спеціального технічного засобу «Драгер» обумовлено тим, що такий порядок ОСОБА_1 не був роз`яснений.
Посилався на те, що ОСОБА_1 відразу після проходження огляду висловив свою незгоду з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер».
Вказував, що пояснення свідків не можуть бути визнані судом, як належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вказані свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, а тому їхні показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення моїм підзахисним адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Як вбачається з матеріалів даної справи, розгляд по ній неодноразово відкладався, у зв`язку із зайнятістю адвоката, а також для належного забезпечення участі в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 08 червня 2021 року о 09.05 год. з`явився перекладач з грузинської мови ОСОБА_2 .
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 08 червня 2021 року о 09.05 год., ні ОСОБА_1 , ні його захисник Студзінський М.А. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, про причини неявки не повідомили.
А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку ОСОБА_1 та його захисника такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108910, 24 листопада 2020 року о 00.40 год. в місті Києві по Кільцевій дорозі напроти вул. Зодчих, 62, водій ОСОБА_1  керував автомобілем «BMW 1181», д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат 0,73‰, тест №2712, прилад 0555.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2020 року серії ДПР18 №108910. Протокол підписаний двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 . Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1  в протоколі не вказав; 
даними проведеного тесту за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого у   ОСОБА_1  виявлено наявність алкоголю в розмірі 0,73‰; 
письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких зазначено, що 24 листопада 2020 року о 00.40 год. в місті Києві по Кільцевій дорозі напроти вул. Зодчих, 62 вони були запрошені співробітниками поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 . В їх присутності водій погодився у встановленому Законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту показав 0,73‰, що вони засвідчили своїми підписами; 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 24 листопада 2020 року, складеного старшим сержантом поліції роти №5 батальйону №3 ПП УПП в місті Києві полку №1           Гавриленком А.М. в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1  на стан сп`яніння проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка не відповідає ситуації;
відео з камери №АА00691.
З відео №1 з камери №АА00691 (час 00:26:24) та відео №3 (час 00:31:26) вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував пройти огляд на стан сп`яніння.
При цьому, у відео №6 (час 00:36:49) ОСОБА_1 у розмові з поліцейським вказав, що він можливо випив зранку, але він не пам`ятає.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що в порушення вимог Закону та Інструкції №1376 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108910 від 24 листопада 2020 року не зазначена посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала даний протокол суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, з метою повного та всебічного розгляду справи судом апеляційної інстанції було направлено запит до УПП в місті Києві ДПП НПУ з метою отримання інформації щодо прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол серії ДПР18 №108910 від 24 листопада 2020 року та чи мала вказана особа повноваження для складання такого протоколу.
У відповідь на запит суду від УПП в місті Києві ДПП НПУ надійшов лист від 27 травня 2021 року 318845/41/11/4/03-2021 з якої вбачається, що відповідно до обліково-реєстраційних даних інформаційного порталу Національної поліції «Адмінпрактика» відносно громадянина ОСОБА_1 було складено протокол в справі про адміністративне правопорушення ДПР18 №108910, відповідальність за яке передбачено ст.130 КУпАП від 24 листопада 2020 року заступником командира роти №5 батальйону №4 полку №1 патрульної поліції ст.лейтенантом Кучером А.В., жетон №0018738, який є атестованим працівником патрульної поліції.
З огляду на викладене, відсутність в протоколі прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол серії ДПР18 №108910 від 24 листопада 2020 року не є істотним порушенням закону при проведенні огляду, який би став беззаперечною підставою для визнання проведеного огляду на стан сп`яніння та його результатів недопустимим доказом.  
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що: в матеріалах справи відсутні дані про роз`яснення ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан алкогольного із застосування спеціального технічного засобу «Драгер»; ОСОБА_1 відразу після проходження огляду висловив свою незгоду з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
Згідно з ч.ч.1-3, 5 ст.266 КУпАП  є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з Порядком №1103 від 17 грудня 2008 року  огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського  є  підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пунктами 2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.п.6, 7 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з п.п.15, 16 Інструкції за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду.
Як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з камери №АА00691, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» і останній не заперечував проти результатів проведеного тесту, а тому ОСОБА_1 не направлявся поліцейським до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що поліцейський ОСОБА_1 не роз`яснив його права суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2020 року у ньому зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень. Крім того, з відео з камери №АА00691 вбачається, що поліцейським роз`яснювалися ОСОБА_1 його права.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося ОСОБА_1 , останній проживає в Україні з 2010 року та має посвідку на проживання в Україні.
Доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків не відповідають вимогам допустимості доказів суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями свідків та іншими документами, а обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Отже, письмові пояснення свідків є належним та допустимим доказом, оскільки містять фактичні дані, на основі яких суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відхиляючи вищевказані доводи апеляційний суд враховує, що згідно з ч.2 ст.266 КУпАП присутність свідків при огляді водія на стан сп`яніння, пов`язана лише із встановленням обставини щодо огляду чи відмови водія у їх присутності від проходження огляду, а їх письмові пояснення суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Харчука Олександра Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року - залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                 Борисова О.В.