ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року	Львів	Справа № 300/1079/20 пров. № А/857/4452/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В. 
суддя                                                     Запотічний І.І. 

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

за участю:
представника позивача                     Оберишина В.З.
представника відповідача                   Вук У.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Національної комісії, що здійснює державне регулювання  у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) на рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року (головуючий суддя Чуприна О.В, м.Івано-Франківськ) у справі № 300/1079/20 за адміністративним позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення штрафу в дохід бюджету в сумі 5100000,00 грн., 

                                                    В С Т А Н О В И В:

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в інтересах якої діє ОСОБА_1 (позивач, НКРЕКП, Регулятор), звернулася з адміністративним позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (відповідач, товариство) про стягнення штрафу в дохід державного бюджету в сумі 5 100 000,00 гривень.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Відповідачем в порушення вимог частини 5 статті 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 за №1540-VIII (Закон №1540-VIII), не сплачено в 30 денний термін штраф, який встановлений постановами Регулятора від 20.12.2019 за №№2984, 2985, 2986 в загальному розмірі 2 550 000,00 гривень (по 850 000,00 гривень за кожною постановою), та нарахованої пені за прострочення сплати штрафу в загальному розмірі 2 550 000,00 гривень (по 850 000,00 гривень за кожною постановою), яка нарахована в максимально можливому розмірі. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку, на день звернення до адміністративного суду, не сплатив вказані грошові зобов`язання (штрафу і пені) Регулятор в порядку абзацу 6 частини 5 статті 22 Закону №1540-VIIІ звернувся до суду щодо їх примусового стягнення на підставі відповідного рішення суду.
Приймаючи оскаржене рішення про відмову  у задоволені  адміністративного  позову суд першої інстанції  виходив з його  безпідставності. 
Не  погодившись із рішенням суду  першої інстанції  позивачем подано апеляційну скаргу, посилаючись  на порушення судом норм матеріального права, та неправильного застосування  процесуального права апелянт просить  рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. 
Відповідач  подав відзив на апеляційну скаргу. Товариство вважає передчасними позовні вимоги про стягнення штрафів та пені згідно постанов від 20.12.2019 за №№2984, 2985, 2986, оскільки вказані три постанови оскаржені відповідачем до суду та за результатами розгляду адміністративних справ за №300/338/20, №300/339/20 і №300/340/20 ухвалено рішення, якими постанови Регулятора визнано протиправними та скасовано.
Представник позивача в судовому засіданні підтримує  вимоги апеляційної скарги. 
Представник відповідача просить в задоволені скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.
Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.12.2019 за №№2984, 2985, 2986 «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природнього газу» відповідно до пунктів 11, 12 частини 1 статті 17, статей 19 та 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», за порушення пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов щодо здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, а саме положень статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині обов`язку суб`єкта господарювання допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом, накладено штраф в загальній сумі 2 550 000,00 гривень. В постановах відповідачу роз`яснено про необхідність сплати суми штрафу у 30-ти денний строк з дня одержання копії постанови.
До матеріалів справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 03057 1435771 4, яке свідчить про отримання 14.01.2020 товариством коментованих вище постанов Регулятора.
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» не сплатило в добровільному порядку протягом 30 днів застосований Регулятором штраф у зв`язку із оскарженням постанов позивача до суду.
У зв`язку із несплатою у встановлений строк сум штрафів, визначених постановами від 20.12.2019 за №№2984, 2985, 2986, позивачем здійснено нарахування Товариству  пені у загальній сумі 2 550 000,00 гривень (по 850 000,00 гривень за кожною постановою).
В загальному, Регулятор нарахував відповідачу штраф постановами від 20.12.2019 за №№2984, 2985, 2986 в сумі 2 550 000,00 гривень та пеню в сумі 2 550 000,00 гривень, які просить стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.
З наведеного суд зазначає наступне.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 1 Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 року № 1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.
Частиною 3 статті 3 Закону № 1540-VIII встановлено, що основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.
Як передбачено пунктами 11, 12 частини 1 статті 17 Закону №1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: контролює додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов; розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом; приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства.
Відповідно до положень ст. 19 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора. Для проведення перевірки створюється комісія з перевірки, що складається не менш як із трьох представників центрального апарату та/або територіальних органів Регулятора. Під час здійснення державного контролю Регулятор має право:1) вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог цього Закону та законів, що регулюють діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, і ліцензійних умов; 2) фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу; 3) вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; 4) призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, копії документів, відомості з питань, що виникають під час державного контролю; 5) приймати обов`язкові до виконання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, рішення про усунення виявлених порушень; 6) накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом.
За результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки. Один примірник акта про результати перевірки передається суб`єкту господарювання, діяльність якого перевірялася, або уповноваженій ним особі. Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки. У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом. Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора до розгляду акта на засіданні Регулятора.
При цьому, згідно частини 1  статті 22 Закону №1540-VIII суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені законами України «Про природні монополії», «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу», «Про ринок природного газу», «Про трубопровідний транспорт», та іншими законами, що регулюють відносини у відповідних сферах.
За змістом частини 2 вказаної статті Закону №1540-VIII за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу;3) зупинення дії ліцензії;4) анулювання ліцензії.
За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати адміністративні стягнення.
Частиною 3 статті 22 Закону №1540-VIII регламентовано, що у разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
Згідно з частини 5 статті 22 Закону №1540-VIII суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.
За заявою суб`єкта господарювання, на якого накладено штраф, Регулятор своїм рішенням має право відстрочити або розстрочити сплату накладеного ним штрафу.
За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора.
Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України.
Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу.
У разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.
При розгляді справи встановлено, що постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.12.2019 за №№2984, 2985, 2986 «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» за порушення ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу» в загальному розмірі 2 550 000,00 гривень, були предметом оскарження в адміністративних справах №300/338/20, №300/339/20 і №300/340/20.
Як з`ясовано судом, та слідує із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень: - рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 у справі № 300/339/20 за позовною заявою Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.12.2019 № 2985 «Про накладення штрафу на АТ «Івано-Франківськгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу».
За наслідками апеляційного оскарження, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі № 300/339/20, апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 у справі № 300/339/20 без змін. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 300/340/20 за позовною заявою Акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.12.2019 за № 2986 «Про накладення штрафу на АТ «Івано-Франківськгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу». 
За наслідками апеляційного оскарження, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі №300/340/20, апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №300/340/20 без змін.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 у справі №300/338/20 за позовною заявою акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.12.2019 за №2984 «Про накладення штрафу на АТ «Івано-Франківськгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу».  
За наслідками апеляційного оскарження, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 у справі №300/338/20, апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 у справі №300/338/20 без змін.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.05.2020 у справі №300/339/20 набрало законної сили 21.10.2020, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №300/340/20 набрало законної сили 06.10.2020 та рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 у справі №300/338/20 набрало законної сили 24.11.2020.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено судом (частина 4 статті 78 КАС України).
За загальними правилами скасування рішення суб`єкта владних повноважень припиняє його юридичну силу та виключає відповідний обов`язок особи щодо виконання такого рішення, якщо ним визначено пені зобов`язання чи необхідність вчинення дій.
В спірних правовідносинах обставина з приводу правомірності накладення штрафу встановлена судовими рішеннями та не підлягають повторному доказуванню.
У зв`язку із цим, суд першої інстанції  дійшов вірного висновку, що підстав для стягнення з акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз» в дохід Державного бюджету України спірних штрафних санкцій немає. 
Відтак у відповідача, в розумінні абзацу 1 частини 5 статті 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відсутній обов`язок по сплаті накладеного штрафу.
Враховуючи вищевикладене, стягнення пені, нарахованої Регулятором за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі встановленого постановами від 20.12.2019 №№2984, 2985, 2986 (1,5% від 2 550 000,00 гривень) є також безпідставним, так як остання є похідною додатковою санкцією за несплату штрафу.
Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює  державне  регулювання  у сфері  енергетики  та комунальних послуг (НКРЕКП) залишити без змін, а рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року у справі № 300/1079/20 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 20.04.2021