Справа № 126/2076/20
Провадження № 22-ц/801/1182/2021
Категорія: 61
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року	Справа № 126/2076/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К.,

суддів: Голоти Л. О., Оніщука В. В., 

за участю секретаря судового засідання - Очеретної М. Ю.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 126/2076/20 за апеляційною скаргою адвоката Мазур Світлани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 29 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Рудя О. Г. у залі суду, повний текст якого складено 07 квітня 2021 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки та житлового будинку.

При житті мати зробила заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_6 . 

Указувала, що є спадкоємицею першої черги за законом та відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України має право на обов`язкову частку як непрацездатна особа, оскільки являється пенсіонеркою.

Вона проживає на території Російської Федерації, весь час листувалася з матір`ю, сестрами та братом. У 2015 році вона переїхали з міста Омськ в міста Санкт-Петербург. У зв`язку з погіршенням відносин між країнами, у неї погіршилися відносини з рідними та вони припинили спілкування. З 2015 року їй нічого не було відомо про свою родину. У 2020 році вона відновила спілкування із сестрами, від яких дізналася про смерть матері. 

Маючи намір оформити спадщину, вона звернулася до нотаріальної контори за місцем проживання, де їй було роз`яснено, що відповідно до законодавства України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

 
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 29 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що зазначені позивачкою причини як окремо, так і в сукупності не можуть бути визнані об`єктивними перешкодами, непереборними, істотними труднощами, які позбавили її будь-якої можливості своєчасно дізнатися про смерть матері, а після отримання такої інформації – звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до передбаченого законом порядку для реалізації своїх спадкових прав. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

 
У квітні 2021 року адвокат Мазур С. М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 травня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 17 червня 2021 року о 08:45 год.

Аргументи учасників справи

 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що в ході підготовчого та судового розгляду справи представником позивача було неодноразово зазначено про зміну підстав позову, однак суд першої інстанції указані обставини не врахував чим порушив норми процесуального права що призвело до неправильного вирішення справи. 

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 указує, що проживання позивача в іншому населеному пункті та необізнаність про смерть спадкодавця не може вважатись поважною причиною пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини. 

Указує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом

 
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

30 жовтня 1999 року ОСОБА_5 склала заповіт, за яким все своє майно, будинок, надвірні будівлі, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 є громадянкою Росії та постійно проживає на території Російській Федерації. 

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, а також Верховного Суду у постановах: від 10 жовтня 2018 року у справі № 398/3802/15-ц, від 19 березня 2020 року у справі № 572/887/18, від 07 лютого 2020 року у справі № 754/11447/18.

Сам по собі факт незнання про смерть спадкодавця, без встановлення об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Позивач у своїй заяві не навела жодних доказів того, що в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, з об`єктивних причин не могла приїхати з Російської Федерації до України.

Крім того, позивач мала можливість звернутись з заявою про прийняття спадщини до посольства України в Російській Федерації, направити таку заяву нотаріусу по місцю відкриття спадщини засобами поштового зв`язку. 

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Доводи позивачки про те, що вона не була обізнана про час смерті матері є необґрунтованими.

Так, в силу ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Колегія суддів враховує правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду по справі № 522/21610/17 від 26.05.2021, у якому зазначено, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, дав належну оцінку обставинам, на які посилалася позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у неї об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував подану представником позивача заяву про зміну підстав позову є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. 

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Ураховуючи, що представник позивача подав заяву без доказів направлення копій такої заяви іншим учасникам справи, висновок суду про повернення цієї заяви відповідає змісту положень ст. 49 ЦК України.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, адвокат Мазур С. М. підтвердила, що копії заяви про зміну підстав позову сторонам не направляла. 

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильні висновки суду першої інстанції та не спростовують їх. 

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Мазур Світлани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 29 березня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за позивачем. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                 С. К. Медвецький

судді:                 Л. О. Голота 

               В. В. Оніщук