ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/799/20 пров. № А/857/2969/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Обрізка І.М., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судових засідань                                Гром І.І.,                                                                                                                                   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя у І інстанції                                                            Крутько О.В., 
час ухвалення рішення                                                   12 год 31 хв,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               28 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик»  (далі – ТОВ) звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (далі – ППР) Головного управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС) від 10 січня 2020 року №0000083207, яким до товариства за порушення частини 1 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (далі – ПК), частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі – Закон № 481/95-ВР) застосовано штраф у сумі 500 000 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 380/799/20 позов було задоволено повністю. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ у період з 01 липня 2019 року по 03 липня 2019 року не завершено операції із оптової торгівлі пальним, оскільки такі операції вважаються завершеною у момент передачі кінцевим споживачем оператору АЗС талона на пальне чи паливної картки. На момент оформлення актів приймання-передачі товарів, постачальником яких є позивач, не відбулася фактична передача товару і пальне знаходилося на зберіганні у його контрагента до моменту отримання кінцевим споживачем. Об`єктом приймання-передачі, зазначеним в актах, є не безпосередньо пальне, а паливні картки та талони, які у подальшому виступають платіжними документами на АЗС. При цьому злиття палива у період з 01 по 03 липня 2019 року на АЗС не відбулося. Тому твердження відповідача про реалізацію позивачем пального на підставі змісту видаткових накладних не може бути підставою для висновку про його реалізацію. Відтак, відповідачем не доведено, що у досліджуваний період з 01 по 03 липня 2019 року ТОВ здійснювало реалізацію палива іншим особам без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним. 
ГУ ДПС у апеляційній скарзі просило скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову відмовити.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовувало тим, що у ході проведеної перевірки було встановлено, що ТОВ здійснює придбання пального та подальшу його реалізацію з використанням паливних карток через АЗС бренду WOG по території України на підставі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі з терміном дії з 04 липня 2019 року по 04 липня 2024 року.
Згідно з наданими до перевірки документами та бухгалтерською довідкою за період з 01 липня 2019 року по 03 липня 2019 року ТОВ здійснювало реалізацію палива іншим особам без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним та за вказаний період реалізувало 173339,994 л пального.
З огляду на те, що талони на пальне підтверджують право їх власника на отримання на АЗС нафтопродукту, операції з передачі реалізації талону є за своєю суттю продажем пального.
Окрім того, звертає увагу апеляційного суду на те, що на підставі видаткової накладної від 01 липня 2019 року № 10719/6 та довіреності № 80 від 01 липня 2019 року ТОВ відпустило покупцю пальне марки А-95 в кількості 700 л та А-92 в кількості 400 л, тобто предметом виступало пальне, кількість якого визначалася у літрах.
Представник ГУ ДПС у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ТОВ відмовити.  
Представник ТОВ у ході апеляційного розгляду підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як свідчать матеріали справи та не заперечується її учасниками, ГУ ДПС була проведена фактична перевірка ТОВ, результати якої оформлено актом від 11 грудня 2019 року №13/175/32.7/39046990 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями та/або тютюновими виробами та пального».
Під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що ТОВ у період з 01 липня 2019 року по 03 липня 2019 року здійснювало реалізацію палива іншим особам без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним.
З урахуванням вказаних висновків ГУ ДПС винесено ППР від 10 січня 2020 року № 0000083207, яким до ТОВ за порушення частини 1 статті 15 Закону № 481/95-ВР на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК, частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР застосовано штрафні санкції у сумі 500 000 грн.
ТОВ Логістик» вважало застосування до нього штрафних санкції зазначеним рішенням ГУ ДПС протиправним і за захистом своїх прав звернулося до адміністративного суду із позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На переконання апеляційного суду, на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки обґрунтованості висновків контролюючого органу про встановлення факту реалізації у період з 01 липня 2019 року по 03 липня 2019 року ТОВ  палива іншим особам без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним. 
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесено зміни до Закону № 481/95-ВР. Зокрема, запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни набули чинності з 01 липня 2019 року.
За правилами частини 1 статті 15 Закону № 481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Згідно із частиною 1 статті 16 вказаного Закону контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
Приписами частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії у розмірі 500000 грн.
Підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227, визначено, що ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.
Згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК реалізація підакцизних товарів (продукції) – будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Приписами підпункту 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК встановлено, що підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.
Згідно із пунктом 215.1 статті 215 ПК до підакцизних товарів належать, зокрема, пальне, у тому числі товари (продукція), що використовуються як пальне для заправлення транспортних засобів, обладнання або пристроїв з двигунами внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення, з двигунами внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, з двигунами внутрішнього згоряння з кривошипно-шатунним механізмом та коди яких згідно з УКТ ЗЕД не зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 цієї статті (крім газу природного у газоподібному стані за кодом 2711 21 00 00 згідно з УКТ ЗЕД.
У ході апеляційного розгляду представником ТОВ не заперечувалося те, що у період з 01 липня 2019 року по 03 липня 2019 року мала місце реалізація позивачем талонів на пальне та паливних карток суб`єктам господарювання.
На підставі системного аналізу наведених правових норм та встановлених у ході судового розгляду фактичних обставин суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що операції ТОВ по реалізації талонів на пальне та паливних карток підпадають під визначення поняття «реалізація підакцизних товарів (продукції)», що наведене у підпункті 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК.
Водночас апеляційний суд критично оцінює доводи ТОВ про те, що операції з реалізації талонів на пальне та паливних карток не підпадають під вимоги ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, що було запроваджене з 01 липня 2019 року Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів».
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ТОВ подавало до Державної фіскальної служби України заяву на одержання ліцензії (дубліката ліцензії) на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, яка датована 25 червня 2019 року, і таку ліцензію отримало з терміном дії з 04 липня 2019 року до 04 липня 2024 року (а.с. 17, 29). Відтак, наведені доводи позивача є надуманими і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь, довільне, невиправдано спрощене і неправильне трактування вимог діючого законодавства.
Щодо доводів представника ТОВ про порушення контролюючим органом принципу «належного урядування», що відображено у постановах Верховного Суду у справах № 580/1550/20 та 520/13020/19, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Позовна заява ТОВ, що розглядається, серед підстав позову не містить посилань на порушення відповідачем принципу «належного урядування» через несвоєчасну видачу позивачу ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі.
Окрім того, зазначені судові рішення Верховного Суду були ухвалені за інших фактичних обставин справи, ніж у випадку, що розглядається.
Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення позовних вимог ТОВ. Тому оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 380/799/20 та у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» відмовити. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Постанова у повному обсязі складена 15 квітня 2021 року.