ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/8477/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волковій К.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області  на  рішення  Дніпропетровського  окружного адміністративного суду   від 20.02.2020 р. (суддя Сидоренко Д.В.)  по справі за позовом Приватного підприємства «Таврія» до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування припису

в с т а н о в и В:
03.09.2019 р. ПП «Таврія»   звернулося до Дніпропетровського  окружного адміністративного суду  з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування припису, де, просило визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області № 4-8187-5-3 від 06.08.2019 р.
Рішенням Дніпропетровського   окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. адміністративний позов задоволений повністю.
Рішення  суду мотивоване тим, що акт, складений 30.07.2019 р. не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 р. № 342 та відповідно не може бути підставою для складання припису 06.06.2019 р. № 4-8187-5-3 і є достатньою підставою для визнання вказаного припису протиправним та його скасування.
Не погодившись з рішенням  суду першої інстанції, відповідач подав  апеляційну скаргу, де просив  Рішення Дніпропетровського   окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що акт перевірки та висновки, викладені в даному акті не є рішеннями суб`єкта владних повноважень, не спричиняють виникнення будь – яких прав і обов`язків осіб чи суб`єктів владних повноважень, а отже не породжують правовідносини, що можуть бути предметом спору. Крім того, позивач просив, саме,  визнати протиправним та скасувати припис. 
На апеляційну скаргу відповідача позивачем надано відзив, де зазначено, що  в результаті перевірки відповідачем складено акт № 554/5-10/19 від 30.07.2019 р. за формою, затвердженою наказом Мінприроди №303 від 09.08.2017 р., що розроблена відповідно Методики розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), затвердженої постановою КМУ від 28.08.2013 р. № 752. Але 10.05.2018 р. постановою КМУ від 28.08.2013 р. № 752 скасована постановою КМУ №342, якою також затверджена нова методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), тобто, на момент перевірки така постанова вже втратила чинність.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача просила задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як слідує з матеріалів справи,  згідно статуту Приватного підприємства «Таврія», в редакції 2018 р., ПП «Таврія» є приватним підприємством, що діє на основі  приватної власності фізичної особи   ОСОБА_1 . 
Предметом основної діяльності Підприємства є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; вирощування овочів і баштанних культур, корнеплодів і бульбоплодів; інших однорічних і дворічних культур; розведення великої рогатої худоби молочних порід;  розведення овець, кіз, свиней, свійської птиці, інших тварин.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» визначено, що « 1) вплив на довкілля (далі - вплив) - будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів;…».
Статтею 3 даного Закону передбачено, що « 3. Друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає:…2) …потужності для вирощування: птиці (40 тисяч місць і більше); свиней (1 тисяча місць і більше, для свиноматок - 500 місць і більше); великої та дрібної рогатої худоби (1 тисяча місць і більше); кролів та інших хутрових тварин (2 тисячі голів і більше);…».
Як вбачається з матеріалів справи позивач здійснює сільськогосподарську діяльність з розведення свиней та великої рогатої худоби молочних порід. На дату проведення перевірки відповідачем,  кількість   свиней та великої рогатої худоби у позивача  є меншою за 1 тисячу.
Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що «державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;…».
Згідно ч.15 ст.4  Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.
Частиною 2 ст. 5 Закону встановлено, що орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності.
Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю).
Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).
Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів (далі - перелік питань), що затверджується наказом такого органу.
Уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.
Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.
Судом встановлено, що постановою КМ України від 10.05.2018 р. № 342 затверджено Методику розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також  Методику розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю).
Пунктом 2 цієї постанови визнані такими, що втратили чинність: постанова КМУ від 28.08.2013 №752 «Про затвердження методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)»; пстанова КМУ від 24.05.2017 № 362 «Про внесення змін до методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)»"; п.20 змін, що вносяться до постанов КМУ, затверджених постановою КМУ від 18.12.2017 № 1103.
Колегія суддів зазначає, що уніфіковані форми актів, розроблені відповідно до вимог Методики, затвердженої постановою КМУ від 28.08.2013 №752, не містили переліку питань залежно від ступеня ризику. Переліки питань залежно від ступеня ризику містяться виключно в уніфікованих формах актів, затверджених органами державного нагляду (контролю) відповідно до Методики, затвердженої постановою КМУ від 10.05.2018 № 342.
Відтак, з початком застосування нових Методик всі критерії та уніфіковані форми актів, розроблені органами державного нагляду (контролю) на підставі Методик, затверджених постановами КМУ, що втратили чинність згідно з пунктом 2 постанови КМУ від 10.05.2018 № 342, є нечинними.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з твердженням позивача, що станом на час проведення перевірки (30.07.2019) уніфікована форма акту, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику, не була затверджена та не була оприлюднена відповідачем на власному офіційному веб-сайті.
Органи державного нагляду (контролю), які не затвердили та не оприлюднили у встановленому Законом порядку уніфіковані форми актів, що відповідають новій Методиці, втратили можливість проведення заходів державного нагляду (контролю), оскільки за результатами перевірок можливе складання актів перевірок виключно за уніфікованою формою.
Згідно ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на суб`єкта господарювання покладено обов`язок допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом.
Водночас, згідно ст. 10 вказаного Закону, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), зокрема, якщо органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акту, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику.
Як вбачається з матеріалів справи, в період з 17.07.2019 р. по 30.07.2019 р. посадовими особами Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області проведений плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ПП «Таврія» за результатами чого, складений акт №554/5-10/19. 
Як слідує з акту перевірки,  керівник суб`єкта господарювання від підпису та отримання акту  перевірки відмовився, акт надіслано рекомендованим листом з повідомленням 30.07.2019 р. № 7-780853.
Також встановлено, що 06.08.2019 р. відповідачем складений припис № 4-8187-5-3, де  вказано 42 вимоги, що позивачем отриманий 15.08.2019 р.
Судом встановлено, що  першим та другим пунктами припису  зобов`язано позивача розробити та погодити в установленому порядку проектну документацію з розділом ОВНС на влаштування критого току, тракторної бригади, ферми з розведення корів та свиней, а також автозаправної станції та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля.
Однак, судом встановлено, що наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 15.12.2003 р. № 214 затверджені і введені в дію з 01.04.2004 р. ДБН А.2.2-1-2003 «Склад і зміст матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище (ОВНС) при проектуванні і будівництві підприємств, будинків і споруд. Основні положення проектування», розроблені Українським державним головним інститутом «УКРНДІІНТВ» і схвалені рішенням науково – технічної Ради Держбуду України № 89 від 09.12.2003 р. Дані будівельні норми встановлюють порядок розроблення матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище у складі проектної документації на нове будівництво, розширення, реконструкцію і технічне переоснащення.
З матеріалів справи вбачається, що навіс току, критий навіс току, заправна станція, телятник, будинок тракторної бригади, свинарник відгодівельний є майном реорганізованого КСП ім. Тельмана, право власності на ці об`єкти зареєстровані  в 2007 р. та дані об`єкти на час реєстрації права власності вже були   збудовані та введені в експлуатації і нове будівництво, розширення, реконструкція чи технічне переоснащення об`єктів не передбачалося.
Як встановлено судом, критий тік, тракторна бригада, ферма з розведення корів та свиней і автозаправна станція  не є об`єктами, на яких позивач здійснює будівництво, реконструкцію, переоснащення, чи  розширення, а тому пункти  1 та 2 вимоги припису не є правомірними.
Щодо  пунктів 3-7 припису, де відповідач  зобов`язав позивача розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря щодо об`єктів: кузня, молот, пила, 2 заточні верстати, точило, прес, 2 сверлильні верстати, фрезерний верстат, 2 токарні верстати, ванна з маслом, витяжка зі столової, вагова, 2 буржуйки, 2 корпуса для утримання свиней, склади зберігання корму для свиней; отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів, статистичну звітність у сфері охорони атмосферного повітря складати в повному обсязі та забезпечити здійснення розрахунку податкового зобов`язання з екологічного податку, суд зазначає, що  кузня, молот, пила, 2 заточні верстати, точило, прес, 2 сверлильні верстати, фрезерний верстат, 2 токарні верстати, ванна з маслом, витяжка зі столової, вагова, 2 буржуйки, 2 корпуса для утримання свиней, склади зберігання корму для свиней - не входять до Переліку типів устаткування, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
В 2019 р. на підприємстві проведені роботи з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, ТОВ «Аргет Групп» за замовленням позивача  зроблені заміри вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел, та за результатами інвентаризації складений звіт по інвентаризації викидів, зареєстрований  Департаментом екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації(лист № 3-3774/0/261-19 від 05.06.2019), де заходиться перелік джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що має позивач та  в даному переліку відсутні такі джерела викидів як кузня, молот, пила, 2 заточні верстати, точило, прес, 2 свердлильні верстати, фрезерний верстат, 2 токарні верстати, ванна з маслом, витяжка зі столової, вагова, 2 буржуйки. 
Як слідує з матеріалів справи, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що наведені в акті перевірки  об`єкти позивача є джерелами викидів.
Крім того, від ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області позивачем отримані висновки від 21.03.2019 р. «Щодо можливості видачі дозволу», згідно чого видача дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважається можливим, після чого  з 21.06.2019 р. (тобто до початку перевірки) на підставі звіту про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин  позивачу видані дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № 1222900000-133 (промайданчик №1 – АБК, термін дії: необмежений з 21.06.2019 р.); № 1222900000-134 (проммайданчик №2 – ТІК, термін дії: необмежений з 21.06.2019 р.); №1222900000-135 (проммайданчик №3 – майстерня, термін дії необмежений, з 21.06.2019 р.); № 1222900000-136 (проммайданчик №4, свинарник, термін дії: 10 років, з 21.06.2019 р.  до 21.06.2029 р.); № 1222900000-137 (проммайданчик №5 – майданчик ВРХ, термін дії: 10 років, з 21.06.2019 р. по 21.06.2029 р.).
Також встановлено, що під час перевірки, відповідачем не надано доказів того, що зазначене устаткування позивача є джерелами забруднення атмосфери та позивач відноситься до певної групи, якій необхідно отримати дозвіл, що забруднюючі речовини, які викидаються в атмосферне повітря  позивачем підлягають державному обліку, в зв`язку з чим посилання відповідача на здійснення викидів позивачем є необгрунтованим.
Щодо складання статистичної звітності в сфері охорони атмосферного повітря в повному обсязі, суд зазначає, що  згідно статті 5 Закону України «Про державну статистику» державна статистична діяльність проводиться органами державної статистики, в зв`язку з чим  відповідач не є уповноваженою особою,  яка має право встановлювати строки та порядок подання статистичної звітності.
Стосовно сплати екологічного податку  суд зазначає, що порядок, строки подання звітності та інші питання адміністрування екологічного податку визначаються виключно Податковим кодексом України, в зв`язку з чим даний вид контролю здійснює Державна податкова служба України.
Таким чином, пункти 3-7 припису є безпідставними.
Стосовно п.8 Припису, де відповідач вимагає організувати ведення первинного обліку  у сфері охорони атмосферного повітря» згідно ст. ст. 10,29 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» судом встановлено, що статтею 29 Закону «Про охорону атмосферного повітря»  передбачено, що «Виробничий контроль за охороною атмосферного повітря здійснюється підприємствами, установами, організаціями та громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності в процесі їх господарської та іншої діяльності, якщо вона справляє шкідливий вплив на стан атмосферного повітря», однак, як слідує з матеріалів справи, відповідачем не доведено, що  в процесі господарської діяльності позивача здійснюється шкідливий вплив на стан атмосферного повітря, в зв`язку з чим даний пункт Припису є безпідставним.
Щодо п. 9 припису, де зобов`язано позивача  свою діяльність   здійснювати за наявності дозволу на спеціальне водопостачання,  судом встановлено, що у позивача є  дозвіл на водокористування від 07.09.2017 р., з терміном дії до 07.09.2022 р.,  попередній дозвіл  від 10.07.2014 р. діяв до 01.07.2017 р., а тому, лише, в період   з 02.07.2017 р. по 06.09.2017 р. підприємство здійснювало діяльність без дозволу на спецводокористування. 
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що в період з 02.07.2017 р. по 06.09.2017 р. позивач не здійснював забір води з водних об`єктів і не скидав зворотних вод, оскільки використовував привозну воду, про що свідчать  відомості з журналів обліку водоспоживання від 01.11.2016 р. (згідно чого встановлено, що позивач використовує води менше ніж 5 кубічних метрів на добу)  та платіжні доручення за оплату привозної води і відповідач не спростовував таку інформацію.
Також  суд зазначає, що  відповідно ст. 48 ч.3 ВК України «Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. …Не належать до спеціального водокористування:…забір та/або використання води в об`ємі до 5 кубічних метрів на добу, крім тієї, що використовується для виробництва (входить до складу) напоїв та фасованої питної води;…».
Таким чином, встановлено, що п. 9 припису є необгрунтований.
П.10 Припису щодо забору води зі свердловини здійснювати за наявності водомірних лічильників з терміном виконання 06.08.2019 р., з встановленою датою  отримання позивачем 15.08.2019 р., свідчить про нереальність виконання даного пункту Припису в зазначений строк.
Стосовно п. 11 Припису про розроблення балансових норм водоспоживання та водовідведення на одиницю продукції  та погодження згідно вимог чинного законодавства суд зазначає, що  позивач  має дозволи на спеціальне водокористування № 00193(строк дії з 10.07.2014 р. по 01.07.2017 р.) та № 42/ДП/49д-17 (строк дії з 07.09.2017 р. до 07.09.2022 р.), де позивачу встановлені ліміти забору води з урахуванням обсягів використання води на власні потреби (60,5 м3/добу, 22,1 тис.м3/рік) та скиду зворотних (стічних) вод (1,3 м№/добу, 0,48 тис.м3/рік.
Таким чином, судом встановлено, що індивідуальні балансові норми водоспоживання та водовідведення  розроблялися для отримання дозволу на спеціальне водокористування і без розроблення таких норм не можливо отримати  даний  дозвіл, а тому  п.11 Припису є безпідставний.
П. 12 Припису   відповідач вимагав від позивача забезпечити здійснення контролю за станом заглиблених ємностей (вигрібні ями) та її впливом на підземні водоносні горизонти та грунти,  але доказів наявності порушення позивача щодо стану заглиблених ємностей  та шкідливого впливу на підземні водоносні горизонти та грунти  відповідачем не надано, в зв`язку з чим даний пункт припису є немотивований. Крім того, стічні води після накопичення у заглибленій ємності використовуються позивачем в якості природних добрив.
Щодо п. 13 Припису, де відповідач вимагав від позивача забезпечити складання та подання статистичної звітності у сфері охорони водних ресурсів в повному обсязі, згідно статті 5 Закону України «Про державну статистику» державна статистична діяльність проводиться органами державної статистики, в зв`язку з чим  відповідач не є уповноваженою особою,  яка має право встановлювати строки та порядок подання статистичної звітності.
Стосовно п. 14 Припису, де відповідач згідно статті 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» вимагав від позивача організувати ведення первинного обліку у сфері охорони водних ресурсів в повному обсязі, суд зазначає, що статтею 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що здійснюється  Державний облік об`єктів, що шкідливо впливають на стан навколишнього природного середовища та даною статтею встановлено,  «Об`єкти, що шкідливо впливають або можуть вплинути на стан навколишнього природного середовища, види та кількість шкідливих речовин, що потрапляють у навколишнє природне середовище, види й розміри шкідливих фізичних та біологічних впливів на нього підлягають державному обліку. Підприємства, установи та організації проводять первинний облік у галузі охорони навколишнього природного середовища і безоплатно подають відповідну інформацію органам, що ведуть державний облік у цій галузі». Однак, як слідує з акту перевірки, відповідачем не доведено, що   в процесі господарської діяльності позивача здійснюється шкідливий вплив, зокрема, на водні ресурси, в зв`язку з чим даний пункт Припису є безпідставним.
Щодо п.15 та п.16 Припису стосовно забезпечення збирання, очищення та відведення зливових стоків з території підприємства в повному обсязі у відповідності до вимог законодавства та забезпечення здійснення контролю за якістю та кількістю стічних вод підприємства, відповідач не довів  та не обгрунтував необхідність даного пункту, оскільки на території Новософіївської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, відсутні система централізованого водовідведення та водоочисні споруди. А згідно пунктів 2.24, 2,25 «Державних санітарних норм та правил утримання територій населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від17.03.2011 р.  передбачено, що відведення стічних вод, що утворилися в процесі господарсько – побутової і виробничої діяльності повинно здійснюватися централізованою системою водовідведення, застосування відкритого водовідвідного устаткування (канава, кювети, ін.) допускається в сільських населених пунктах.
Як вбачається з акту перевірки відповідач встановив наявність у  позивача заглиблених ємностей для збору зливових стоків, що використовується після накопичення в якості природних добрив, але  не встановив та не довів скидання стічних вод у водні об`єкти.
Таким чином вимоги пунктів 15 і 16 є безпідставними.
Пунктами 17,18,19,20  Припису вимагалося розробити інвентаризацію відходів відповідно до фактичного стану з урахуванням всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства,  визначити склад і властивості всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства, ступінь їх небезпечності для навколишнього середовища та здоров`я людини; розробити та погодити згідно вимог законодавства нормативи граничних показників утворення всіх видів відходів у технологічних процесах та нормативи питомих показників утворення всіх видів відходів, що утворюються при діяльності підприємства та розробити технічні паспорти відходів (ТПВ) на всі види відходів, що утворюються на підприємстві, та погодити згідно вимог чинного законодавства.
Однак,  зазначаючи  про розроблення та погодження нормативів граничних показників утворення всіх видів відходів у технологічних процесах та нормативи питомих показників утворення всіх видів відходів, визначення складу і властивостей всіх видів відходів, що утворюються в результаті діяльності позивача, а також ступінь їх небезпечності для навколишнього середовища та здоров`я людини, відповідач вказав, що такі дії необхідно зробити відповідно вимог чинного законодавства, але не зазначив, конкретно,  згідно  вимог яких, саме, нормативно – правових актів. 
Так, порядок визначення складу і властивостей відходів, що утворюються, а також ступінь їх небезпечності регламентується Державними санітарними правилами та нормами «Гігієнічні вимоги щодо поводження з промисловими відходами та визначення їх класу небезпеки для здоров`я населення», затвердженими постановою Головного державного санітарного лікаря України від 01.07.1999 р. № 29. Рішенням Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва від 15.07.2015 р. № 33 «Про необхідність усунення Міністерством охорони здоров`я України порушень принципів державної регуляторної політики згідно з вимогами Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо визнання такою, що втратила чинність, постанови Головного державного санітарного лікаря України від 01.07.1999 р. № 29 «Державні санітарні правила та норми 2.Комунальна гігієна.2.7.Грунт, очистка  населених місць, побутові та промислові відходи, санітарна охорона грунту. «Гігієнічні вимоги щодо поводження з промисловими відходами та визначення їх класу небезпеки для здоров`я населення» ДСанПіН 2.2.7.029-99» зупинена дія постанови Головного державного санітарного лікаря України від 01.07.1999 р. № 29, якою затверджені ДСанПіН 2.2.7.029-99.
За таких обставин, судом встановлено, що  станом на час проведення перевірки нормативно – правовий акт, який би регламентував методологію  проведення інвентаризації відходів, а також визначення складу і властивостей відходів, що утворюються і ступінь їх небезпечності  – відсутні, а також  форми паспортів відходів та інструкції щодо їх заповнення відсутні.
Таким чином, судом встановлено, що пункти 17,18,19,20 Припису є немотивованими.
Стосовно пунктів  26,27 Припису, де відповідач вимагав вжити достатні заходи з охорони земель та ліквідувати засмічення земельної ділянки з терміном виконання до 15.08.2019 р. суд зазначає, що відповідач конкретно не зазначив, які порушення допущені позивачем та що, саме і де, саме, необхідно зробити позивачу для виконання цього пункту Припису, тому дані пункти не є мотивованими.
Щодо п. 31 Припису – розробити та узгодити згідно чинного законодавства плани ліквідації та локалізації аварійних ситуацій, даний пункт  не містить  конкретизації, а статтею 66 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»  не передбачено вимог від суб`єктів господарювання щодо розроблення та погодження плану ліквідації та локалізації аварійних ситуацій, а відповідачем не зазначено, згідно норм якого нормативно – правового акту позивач повинен здійснити такі дії. Крім того, відповідач не довів, що позивач експлуатує об`єкти, що шкідливо впливають на навколишнє природне середовище.
Таким чином, судом встановлено, що даний пункт Припису є безпідставним.
Стосовно пунктів 32,33,34,35 Припису, де позивач повинен: розробити паспорти на ПГОУ та запровадити ведення журналу обліку робочого часу ПГОУ; розробити та затвердити інструкцію з експлуатації установок очистки газу від джерел викидів підприємства відповідно до умов роботи; забезпечити проведення перевірки відповідності фактичних параметрів роботи установок очистки газу проектним (ефективність роботи ПГОУ) та перевірки технічного стану ПГОУ в повному обсязі; провести технічне навчання і перевірку знань з правил технічної експлуатації установок очистки газу інженерно – технічного персоналу не менше одного разу на три роки та обслуговуючого персоналу, який залучений до експлуатації установок очистки газу не менше одного разу на рік. Як вбачається з акту перевірки відповідачем не  встановлено, де, саме, у позивача є окремі і самостійні ПГОУ як окреме обладнання та не доведено, чи є виявлене ним обладнання - установкою очистки газу. Крім того, відповідачем не відібрано зразків та не доведено, які, саме, речовини присутні чи надходять в атмосферне повітря і чи є вони забруднюючими, а тому дані пункти Припису не є мотивованими.
Пунктами 38 та 39  Припису відповідач вимагав від позивача: надати на розгляд інвентаризацію джерел викидів в атмосферне повітря та протоколи інструментальних вимірювань, що проведені під час інвентаризації джерел викидів в атмосферне повітря та надати довідку щодо кількості годин роботи джерел викидів у наднормативному режимі (викид без Дозволу) від ДВ №1,9,11,21,25,30,41 за період з моменту проведення інструментальних вимірювань під час інвентаризації джерел викидів до 20.06.2019 р. по кожному джерелу викиду.
Однак, такі вимоги Припису не є приписами, оскільки не містять вимог щодо усунення виявлених порушень і порушення в даному випадку відповідачем не встановлені. Відповідно правової позиції Верховного Суду від 12.09.2019 р. по справі 440/3838/18 включення до змісту припису вимог, які не спрямовані на усунення  конкретних виявлених порушень законодавства, а носять загальний характер суперечить суті та меті припису як розпорядчого документу, що складається за результатами державного нагляду. А тому такі пункти Припису є безпідставними.
Щодо пунктів 40,41 Припису, де вимагалося запровадити достатні заходи з охорони грунтів та не допускати забруднення грунту відходами життєдіяльності тварин  з терміном виконання 06.08.2019 р., суд зазначає, що дані вимоги не встановлюють, які, саме, дії та де, саме, позивач повинен  здійснити заходи для виконання вимог Припису, оскільки не зазначено, які, саме,  порушення допущені позивачем. Крім того, дані пункти Припису  носять загальний характер, спрямовані    на майбутнє і зазначення терміну  виконання цих пунктів Припису – 06.08.2019 р., в даному випадку є недоречним.
Стосовно інших пунктів Припису суд зазначає, що відповідач,  не довів належними та допустимими доказами наявність виявлених порушень та необхідність  виконання вимог Припису.
Статтею 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбюачено, що « 7. На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
8. Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
9. Розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов`язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу)».
Як вбачається з матеріалів справи  акт складений Державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровськорї області Ю.В. Круголь та Ю.В. Байлюк, але  оскаржуваний Припис, всупереч  вимогам  ч.8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»,   підписаний  не посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку, а заступником начальника інспекції Сергієм Піддубним.
  Відповідно до частини 9 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»  невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом.
Оскільки діючим законодавством передбачена відповідальність за невиконання припису контролюючого органу, припис, що вноситься підприємству до виконання, має містити чітку вказівку на дії, які суб`єкт господарювання повинен вчинити для усунення порушень.
Тобто, припис не може бути декларативним та  посилатися на загальні норми законодавства, яких підприємство повинно  і так дотримуватися повсякчасно на протязі всієї своєї діяльності та без наявності такої вимоги контролюючого органу.
Як вбачається з Припису,  в пунктах  Припису відповідач  зазначаючи про необхідність виконання вимог Припису згідно чинного законодавства, не конкретизує, відповідно яких нормативно – правових актів повинен діяти позивач, а також, вказуючи на  дотримання достатніх заходів з охорони земель чи запровадження достатніх заходів з охорони грунтів, не мотивував, які ж, саме, дії  суб`єкт господарювання повинен вчинити для усунення порушень. 
Крім того, як слідує з матеріалів справи акт № 554/5-10/19 складений 30.07.2019 р., припис № 4-8187-5-3 складений 06.08.2019 р. та   позивач  отримав припис  поштовим звязком  15.08.2019 р.
Згідно пунктів 9, 10, 40, 41 Припису встановлений термін виконання до 06.08.2019 р., а пункти 26,27 - до 15.08.2019 р., в зв`язку  з чим таке визначення строків виконання вимог не забезпечує можливість позивача виконати дані пункти Припису.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і   процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, а   тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу  суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 315,316,321,322 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області  -  залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського  окружного адміністративного суду   від 20.02.2020 р.  – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку  протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова