П О С Т А Н О В А
                                  І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
  23 червня 2021року                                                                                  м. Київ
         
  Справа № 357/9181/18
  Провадження: № 22-ц/824/9729/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Іванової І.В., Пікуль А.А.,
секретар Гулієв М.Д.о,
 
  розглянувши апеляційну скаргу адвоката Тетері Світлани Ігорівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода»
на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2020 року, ухвалене під головування судді Дубановської І.Д.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди,
                                                
в с т а н о в и в :
 
В серпні 2018 року ТОВ «Олійникова Слобода» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменовано на ТОВ «Олійникова Слобода», укладено договір оренди землі №б/н, за яким відповідачка передала позивачу земельну ділянку площею 2,7 га з кадастровим номером 3220484400:01:007:0010, розташованої у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на десять років. 26 червня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. було проведено державну реєстрацію зазначеного права оренди на підставі рішення за індексним номером 14072572. Протягом усього часу дії договору оренди позивач користується земельною ділянкою у своїй господарській діяльності. Проте, 05 березня 2018 року відповідачка ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки, за яким передала в оренду ТОВ Агрокомплекс «Узин»земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:01:007:0010. 05 березня 2018 року державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. розпочала державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку за ТОВ Агрокомплекс «Узин» і 15 березня 2018 року прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:01:007:0010 за ТОВ Агрокомплекс «Узин» з індексним номером 40137208. За наявності дійсного договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Олійникова Слобода» та зареєстрованого права оренди останнім на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:01:007:0010 ОСОБА_1 не мала права передавати її в оренду іншому орендарю - ТОВ Агрокомплекс «Узин», а тому укладенням договору з ТОВ Агрокомплекс «Узин» порушила права ТОВ «Олійникова Слобода» як законного орендаря, а державний реєстратор Мироненко Ю.Ю. не мала правових підстав проводити державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ТОВ Агрокомплекс «Узин». За таких підстав, просив суд визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» щодо земельної ділянки площею 2,6864 га з кадастровим номером 3220484400:01:007:0010; скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер 40137208 від 15 березня 2018 року 18:03:32 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку площею 2,6864 га з кадастровим номером 3220484400:01:007:0010, яке виникло на підставі Договору оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин»;стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ТОВ Агрокомплекс «Узин» та комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» судові витрати.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2021 року  позов ТОВ «Олійникова Слобода»  залишено без задоволення.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Тетеря С.І. в інтересах ТОВ «Олійникова Слобода» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача порушених прав чи інтересів зроблено внаслідок неправильного застосування норм ст.ст. 204, 207, 210, 638, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст.ст. 6, 17, 24 ,31 Закону України «Про оренду землі» та порушення норм ч. 4 ст. 536 ЦПК України. З 01.01.2013 року державній реєстрації підлягає не правочин, що посвідчує виникнення права оренди на земельну ділянку, тобто, договір оренди землі, а безпосередньо саме речове право - право оренди, яке виникає з цього правочину і не належить до правочинів у розумінні ч. 1 ст. 202 ЦК України.  Отже, поняття "державна реєстрація договору оренди землі" та "державна реєстрація права оренди на земельну ділянку" не слід ототожнювати, оскільки це різні правові інститути, які діяли у різні часові проміжки, про що наголосила Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 696/1693/15-ц. Ураховуючи те, що державна реєстрація права оренди на земельну ділянку не є державною реєстрацією правочину у розумінні ч. 1 ст. 210 ЦК України, норми ч. 1 ст. 210 ЦК України не підлягають застосуванню при визначенні моменту набрання чинності договором оренди землі, укладеним після 01.01.2013 року. Договори оренди землі, щоукладені після 01.01.2013 року, починають свій перебіг з моменту їх укладення, тобто, підписання сторонами, відповідно, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору  оренди землі, укладеного після 01.01.2013 року, має значення саме момент його підписання, а не момент державної реєстрації права оренди, як неправильно вказав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у справах № 912/3294/18,  № 912/3295/18,  №291/421/17, №291/422/17,  №291/426/17,  № 704/1551/16-ц, вяких, зокрема, досліджувався момент укладення та набрання чинності договорів оренди землі, укладених після 01.01.2013 року, ісаме ці висновки, на її, скаржника, думку, підлягають врахуванню судом під час розгляду цієї справи. Суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду у справах № 291/421/17, № 291/422/17, № 291/496/17, згідно з якими відсутність у ДРРПНМ державної реєстрації права оренди на земельну ділянку не позбавляє орендаря права оспорювати договір оренди землі, укладений власником ділянки з іншим орендарем. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у разі скасування державної реєстрації права оренди особи на земельну ділянку в такої особи відсутнє право оренди, що суперечить нормам ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.. 11 ЦК України, ст. 124 ЗК України. Дійшовши висновку, що чинність наказу  Міністерства № 727/5 від 15.03.2018 року впливає на вирішення позовних вимог ТОВ «Олійникова Слобода» у цій справі суд першої інстанції був зобов`язаний зупинити провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст 251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/9440/20, у межах якої оскаржується вказаний наказ. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сплив встановленого законом строку для проведення державним реєстратором реєстраційних дій під час державної реєстрації права оренди ТОВ «Агрокомплекс Узин» на земельну ділянку не впливає на законність спірного рішення. Також просила змінити розподіл судових витрат, стягнувши у рівних частинах з відповідачів понесені позивачем витрати у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 29 519,17 грн.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 02 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Миколюк М.Д.  інтересах ТОВ «Агрокомплекс Узин» заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушених прав позивача оспорюваним договором оренди не спростовується аргументами скаржника, а навпаки, узгоджується із  правовими висновками Великої Палати Верховного суду, наведеними у постанові від 19.02.2020 року у справі № 387/515/18. Правильним є і висновок суду першої інстанції про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у даній справі, що узгоджується із правовою позицією,  висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 520/13067/17. Ураховуючи те, що на момент звернення до суду із позовом у 2018 році позивачу було достеменно відомо про наявність наказу  Міністерства № 727/5 від 15.03.2018 року, більше того, у зв`язку з наявністю спору щодо такого наказу ще у 2018 році, позивач визнав, що вказаний наказ не є перешкодою для вирішення спірних правовідносин у даній справі, сам обрав спосіб захисту, тому у суду першої інстанції не було жодних підстав для зупинення провадження у справі. Також вказав, що позивачем не доведено, що він добросовісно виконував усі умови договору. Розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу вважав необґрунтованими, завищеними, неспівмірними із складністю справи., а тому просив,  у разі задоволення позову, зменшити  їх до 2 500 грн. Сума  витрат ТОВ «Агрокомплекс Узин» на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню складає 13 000 грн, що є співмірним із складністю справи. 
Адвокат Марценюк М.А. в інтересах ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу також посилалась на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції та зазначала, що договір оренди землі  № б/н від 17.06.2013 року є нечинним/неукладеним, а відповідно таким, що не породжує прав та обов`язків для сторін, а посилання скаржника на те, що вказаний договір набув чинності з моменту його підписання є безпідставними. Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та встановив, що  права позивача за захистом яких він звернувся до суду не можуть бути поновлені у обраний ним спосіб. Судом першої інстанції вірно встановлено, що скасування рішення державного реєстратора права оренди позбавляє орендаря права оспорювати договори оренди, які є предметом спору у справі. Наведена скаржником судова практика не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу вважала необґрунтованими, завищеними, неспівмірними із складністю справи, а тому просила  у разі задоволення позову, зменшити  їх до 5 000 грн у суді першої  інстанції та 3 000 грн у суді апеляційної інстанції. Також просила стягнути  з позивача на користь  ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 500 грн. 
В судовому засіданні адвокат Косяк В.М. в інтересах ТОВ «Агрокомплекс Узин» та адвокат Марценюк М.А. в інтересах ОСОБА_1 заперечували проти апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Адвокат Тетеря С.І. в інтересах ТОВ «Олійникова Слобода» в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи булаповідомлена належним чином.
23 червня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Тетері С.І. в інтересах ТОВ «Олійникова Слобода» про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідачки та її адвоката, колегія суддів ураховує наступне.
 Відповідно до статті 372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Згідно повідомлень на електронні адреси, усі учасники справи про розгляд справи були повідомлені завчасно та належним чином. ТОВ «Олійникова Слобода», зважаючи на зайнятість свого адвоката в іншому процесі, мало можливість направити в судове засідання іншого представника, проте, таким правом не скористалось. При цьому, слід відмітити, що про дату, час та місце апеляційного перегляду справи адвокат Тетеря С.І. в інтересах ТОВ «Олійникова Слобода» була повідомлена 03 червня 2021 року, в той час, як про розгляд іншої справи - 08 червня 2021 року. Причиною неявки до суду апеляційної інстанції представника скаржникає надання ним переваги щодоучасті у розгляді іншої справи, що не свідчить про поважність причин неявки представника ТОВ «Олійникова Слобода» до суду. 
Ураховуючи наведене, а також те, що правова позиція скаржника сповна викладена у поданій ним апеляційній скарзі, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності представника ТОВ «Олійникова Слобода». 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційніскарги задоволенню не підлягають.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом,  ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,6864 га, кадастровий номер 3220484400:01:007:0010, що знаходиться в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району (т. 1 а.с. 12).
17 червня 2013 року ОСОБА_1 та ТОВ «Ім. Котовського» уклали договір оренди землі № б/н (т. 1 а.с. 7-8).
Відповідно до п. 1 договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерківський район, Олійниково-Слобідська сільська рада та належить орендодавцю на праві власності на підставі державного акта про право власності на землю серії КВ № 032453, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області 29 грудня 2004 року.
Згідно із п. 2 договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року, в оренду передається земельна ділянка: кадастровий номер 3220484400:01:007:0010, розташована на території Олійниково-Слобідської сільської ради, загальною площею 2,6864 га, в тому числі рілля 2,6864 га.
Згідно із п. 5 договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року, договір укладено на 10 /десять/ років. Після закінчення строку договору, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі….
Відповідно до п. 6 договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року, орендна плата нараховується та видається орендарем в розмірі 3 (три) % від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1 262,88 грн….
Згідно із п. 8 договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року, орендна плата видається у такі строки - до 31 грудня поточного року.
Відповідно до п. 16 договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року, «передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5 (п`ятиденний) строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.
Згідно з п. 37 договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Відповідно до Акта приймання-передачі земельної ділянки № б/н від 17 червня 2013 року, орендодавець ОСОБА_1 ,з одного боку, передає, а орендар ТОВ «Ім. Котовського» в особі директора Голика П.В., який діє на підставі Статуту, з другого, приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер 32204844:01:007:0010, що знаходиться в межах землекористування Олійниковослобідської сільської ради, загальною площею 2,6864 га, у тому числі рілля 2,6864 га» (т. 1 а.с. 11).
26 червня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. ухвалено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14072572 та внесено запис про інше речове право № 6152580 від 19 червня 2014 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ТОВ «Ім. Котовського», що виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року (т. 1 а.с. 16).
Згідно з протоколом № 5 Загальних зборів учасників ТОВ «Ім. Котовського» від 22 листопада 2016 року, ТОВ «Ім. Котовського» перейменоване на ТОВ «Олійникова Слобода» (т. 1 а.с. 17-20).
05 березня 2018 року ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» уклали Договір оренди земельної ділянки № б/н (т. 2 а.с. 11-12).
Відповідно до п. 1.1 договору оренди земельної ділянки № б/н від 05 березня 2018 року, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Узинської міської об`єднаної територіальної громади с. Олійникова Слобода, Білоцерківського району, Київської області.
Згідно з п. 1.2 договору оренди земельної ділянки № б/н від 05 березня 2018 року, предметом цього договору є встановлення порядку використання орендарем земельної ділянки для здійснення господарської діяльності та реалізації орендодавцем своїх прав на земельну ділянку.
Відповідно до п. 2.1 договору оренди земельної ділянки № б/н від 05 березня 2018 року, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,6864 гектарів, яка розміщена на території Узинської міської об`єднаної територіальної громади с. Олійникова Слобода, Білоцерківського району, Київської області. Право власності орендодавця на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії КВ № 032453, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВВА № 433829 від 09 грудня 2003 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 010402904306 від 29 грудня 2004 року. Кадастровий номер земельної ділянки 3220484400:01:007:0010.
Згідно з п. 3.1 договору оренди земельної ділянки № б/н від 05 березня 2018 року, договір укладено на 7 (сім) років від дати його реєстрації в установленому законодавством порядку.
Відповідно до п. 12.1 договору оренди земельної ділянки № б/н від 05 березня 2018 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 131270778 від 18 липня 2018 року, запис про інше речове право № 6152580 скасований 15 березня 2018 року за рішенням Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України № 40127608 (т. 1 а.с. 21-23).
15 березня 2018 року державним реєстратором КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. ухвалене рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40137208 та внесено запис про інше речове право № 25261142 від 05 березня 2018 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ТОВ Агрокомплекс «Узин», що виникло на підставі договоруоренди земельної ділянки № б/н від 05 березня 2018 року (т. 1 а.с. 21-23).
01 грудня 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського міськрайонного нотаріального округу Київської області Деруном К.А. засвідчений підпис ОСОБА_1 у заяві на об`єднання земельних ділянок, яка адресована компетентним органам або всім, кого це стосується, в якій вона просила об`єднати земельні ділянки, а саме: з кадастровим номером 3220484400:01:007:0010 та кадастровим номером 3220484400:01:007:0025 в одну (т. 2 а.с. 20).
04 грудня 2018 року договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:01:007:0010, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 25261201, розірваний (т. 2 а.с. 26).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 149601494 від 14 грудня 2018 року, рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Іллюшиної М.О. індексний номер: 44479180 від 07 грудня 2018 року, інше речове право: 25260989 від 05 березня 2020 року припинене (т. 2 а.с. 29).
10 грудня 2018 року ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» уклали договір оренди землі № б/н (т. 2 а.с. 22-24).
Згідно з п. 2 договору оренди землі № б/н від 10 грудня 2018 року, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,3979 га в т. ч. ріллі 5,3979 га, кадастровий номер 3220484400:01:007:0046, яка розташована на території Узинської міської об`єднаної територіальної громади с. Олійникова Слобода Білоцерківського району Київської області. Право власності на земельну ділянку, що передається в оренду відповідно до цього Договору, належить орендодавцю на підставі державних актів КВ № 032453 від 29 грудня 2004 року, РЗ № 284840 від 23 липня 2003 року та заяви № 3231 від 01 грудня 2018 року.
Відповідно до п. 8 договору оренди землі № б/н від 10 грудня 2018 року, договір укладено на 7 (сім) років з дати державної реєстрації права оренди, який набирає чинності з дати укладення та підписання його орендодавцем.
13 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Іллюшиною М.О. ухвалено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44589125 та внесено запис про право власності № 29425133 від 10 грудня 2018 року, за яким ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,3979 га з кадастровим номером 322084400:01:007:0046 (т. 2 а.с. 21).
13 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Іллюшиною М.О. ухвалено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44593902 та внесено запис про право власності № 29429526 від 11 грудня 2018 року, за яким внесено запис про інше речове право № 29429526 від 11 грудня 2018 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ТОВ Агрокомплекс «Узин», що виникло на підставі договору оренди земельної ділянки № б/н від 10 грудня 2018 року.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що  у зв`язку із скасуванням запису про інше речове право № 6152580 від 19 червня 2014 року ТОВ «Олійникова Слобода», не набула права оренди за Договором оренди землі № б/н від 17 червня 2013 року.Будь-яких порушень Закону при укладенні договору оренди земельної ділянки № б/н від 05 березня 2018 року судом не встановлено, а тому підстави длявизнавання його недійсним відсутні. Оскільки сплив строку,передбаченого ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, не є підставою для відмови у державній реєстрації прав, а на момент, ухвалення рішення державного реєстратора КПВеликодимерської селищної ради «Комунальна служба речових прав» Мироненко Ю.Ю., індексний номер: 40137208 від 15 березня 2018 року 18:03:32, в Державному реєстрі прав на нерухоме майно запис про право оренди ТОВ «Олійникова Слобода» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:01:007:0010, що знаходиться в межах Олійниково-Слобідської сільської ради, був скасований, судпершої інстанції  дійшов висновку, що підстав для відмови у державній реєстрації права оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» за договорами оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року у державного реєстратора КПВеликодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. не було.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог  апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».
Аналогічні положення містить ст. 6 Закону України «Про оренду землі», згідно з якою орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ст. 124 ЗК України, ст.13 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
А згідно з ч. 4 ст. 3 цього Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.
Звертаючись до суду із вказаним позовом ТОВ «Олійникова Слобода» посилалось на те, що між ним та ОСОБА_1 17 червня 2013 року були 
У даній справі судом першої інстанції правильно встановлено, що наказом Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року рішення державного реєстратора Юхно Н.В. № 14072572 від 26.06.2014 року про реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «Ім. Котовського», що виникло на підставі укладеного 17.06.2013 року між ТОВ «Олійникова Слобода» та ОСОБА_1 договору оренди землі, скасовано.
Зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку, та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права.
За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову в частині визнання правочину недійсним, оскільки укладення договору і реєстрація права оренди на спірну земельну ділянку на підставі договору за відповідачем ТОВ Агрокомплекс «Узин» після скасування реєстрації права оренди позивача, не порушує прав останнього, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині, зокрема про те, що скасування рішення державного реєстратора не призводить до припинення права оренди, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача про те, що  суд першої інстанції помилково ототожнив поняття "державної реєстрації договору" із поняттям "державної реєстрації права оренди", колегія суддів відмічає, що у даних правовідносинах відбулося скасування державної реєстрації права оренди, а тому, незважаючи на наявність підписаного договору оренди, таке право не вважається набутим за відсутності його державної реєстрації, що прямо убачається із вищенаведених норм законодавства у сфері оренди землі, а відтак такі доводи скаржника не приймаються до уваги колегії суддів.
Доводи апеляційної скарги про помилкове застосування районним судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах № 322/1178/17 та № 357/8110/18 також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Зокрема, у постанові у справі № 357/8110/18 Верховний Суд висловив наступні правові позиції щодо чинності права оренди за договором оренди землі після скасування державної реєстрації речового права оренди землі, проведеної на підставі цього договору, що має місце у спірних правовідносинах.
Отже, встановивши, що державна реєстрація речового права позивача на спірну земельну ділянку була скасована 15 березня 2018 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки на момент початку перебігу строку дії укладеного 02 березня 2018 року договору оренди землі, відлік якого обраховується з 16 березня 2018 року - часу  здійснення на підставі вказаного договору державної реєстрації речового права за відповідачем, права та інтереси позивача порушені не були, оскільки права на вказаний об`єкт нерухомого майна у нього вже були відсутні. Тобто, укладення оскарженого договору оренди не стало перешкодою для позивача у реалізації права користування тією самою земельною ділянкою, що виключає наявність підстав для визнання договору оренди землі недійсним (висновки ВС у справі № 357/8110/18).
Оскільки за загальним правилом з 01.01.2013 року правовий інститут державної реєстрації договорів оренди землі припинив своє існування, ураховуючи положення ст. 125 ЗК України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права, а не з моменту укладення договору оренди землі.
Доводи скаржника про те, що судом першої інстанції при вирішенні справи не були враховані висновки Верховного Суду, згідно яких відсутність державної реєстрації права оренди на земельну ділянку не позбавляє орендаря права оспорювати договір оренди землі, укладений власником земельної ділянки з іншим орендарем, також відхиляються колегією суддів, оскільки наведені позивачем висновки районного суду стосуються не подібних, а інших правовідносин. Окрім того, у даній справі суд відмовив у задоволенні позову ТОВ «Олійникова Слобода» не з підстав відсутності права вимоги як такого, а з урахуванням тієї обставини, що на час укладення оспорюваного договору оренди позивач не був наділений правом оренди земельних ділянок, які є предметом оспорюваного договору, тому оспорюваним договором його право орендаря не порушене.
Не приймаються до уваги колегії суддів доводи скаржника щодо не зупинення судом першої інстанції провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, з огляду на те, що підставою для зупинення провадження є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Разом  з тим, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки зібрані у даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, суд першої інстанції правильно вважав за можливе розглянути справу без зупинення провадження у справі.
Окрім того, слід відмітити, що про наявність наказу Міністерства юстиції України № 727/5 від 15 березня 2018 року позивачу було відомо ще у 2018 році, а тому звернення ТОВ «Олійникова Слобода» до суду із вказаним позовом у цьому ж році свідчить про те, що наявність спору щодо вказаного наказу не має істотного значення для вирішення спірних правовідносин між ним, позивачем, та відповідачами у справі, не вливає на предмет спору та не перешкоджає розгляду справи. При цьому, ні під час розгляду справи судом першої інстанції (з серпня 2018 року), ні під час апеляційного перегляду справи (травень 2021 року) позивачем питання про зупинення провадження у справі не порушувалось.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Олійникова Слобода» відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано повну відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах,  а тому немає підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника, які за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві.
 Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить, а зводиться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
За наведених підстав,  колегія суддів залишає апеляційну скаргу адвоката Тетері С.І. в інтересах ТОВ «Олійникова Слобода» без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2020 року - без змін.
У зв`язку із залишенням апеляційної скарги ТОВ «Олійникова Слобода» без задоволення, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни розподілу судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції.
Стосовно розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, адвокат Марценюк Л.А.  в інтересах ОСОБА_1  долучила до відзиву на апеляційну скаргу договір про надання правової допомоги 50/21 від 01.06.2021 року з додатком № 1 до договору про надання правової допомоги 50/21 від 01.06.2021 року, акт виконаних робіт № 1 до договору про надання правової допомоги 50/21 від 01.06.2021 року на суму 7 500 грн (аналіз апеляційної скарги з виїздом поза робоче місце адвоката та підготовка правової позиції щодо захисту прав та інтересів клієнта - 500 грн; складання відзиву на апеляційну скаргу 5 000 грн; участь в апеляційному розгляді справи  - 2 000 грн) та товарний чек про сплату вказаних коштів.
У п. 1 Додатку до договору 50/21 від 01.06.2021 року передбачено, що за виграну справу в апеляційній інстанції, клієнт сплачує адвокату гонорар розмірі 5 000 грн.
Отже, загальний розмір заявлених ОСОБА_1  до відшкодування витрат на правничу допомогу складає 12 500 грн.
Адвокат Миколюк М.Д. в інтересах ТОВ «Агрокомплекс «Узин» до відзиву на апеляційну скаргу на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу долучив договір № 113 про правничу допомогу від 07.06.2021 року, акт приймання-передачі від 11.06.2021 року, згідно якого вартість наданої клієнту професійної допомоги становить 9000 грн, які сплачені ТОВ «Агрокомплекс «Узин» відповідно до квитанції від 09.06.2021 року №1714.
Також у акті приймання-передачі від 11.06.2021 року передбачено, що  за виграну справу в апеляційній інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар успіху у розмірі 4000 грн.
Отже, загальний розмір заявлених ТОВ «Агрокомплекс «Узин» до відшкодування витрат на правничу допомогу складає 13 000 грн.
Заперечень проти заявлених відповідачами розмірів витрат на правничу допомогу, від скаржника - ТОВ «Олійникова Слобода» не надходило.
А тому, аналізуючи надані суду апеляційної інстанції докази на підтвердження заявлених розмірів судових витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги та тривалість розгляду справи,  її  складність,  колегія  суддів вважає, що заявлені 
ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» розміри витрат на правничу допомогу є підтвердженими та такими, що відповідають складності справи та виконаній адвокатами роботі, відтак, такі витрати відповідачівпідлягають відшкодуванню за рахунок ТОВ «Олійникова Слобода», оскільки підтверджені належними  доказами, поданими до суду у строк, визначений  частиною 8 статті 141 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Тетері Світлани Ігорівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода»  залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2020 року залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» (ЄДРПОУ 03755360, місцезнаходження: 09137, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Олійникова Слобода, вул. Центральна, 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн на відшкодування витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи.
 Стягнути з  Товариства  з  обмеженою  відповідальністю  «Олійникова  Слобода» (ЄДРПОУ  код  03755360, місцезнаходження: 09137, Київська обл.,   Білоцерківський р-н, с. Олійникова Слобода, вул. Центральна, 1) на користь Товариства з  обмеженою  відповідальністю Агрокомплекс  «Узин»    (код   ЄДРПОУ  32638214, місцезнаходження: 09138, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Мала Антонівка, вул. Олексія Цмокна, 1-А) 13 000 (тринадцять тисяч) грн на відшкодування витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.   
 
Повне судове рішення складено 24 червня 2021 року.

 
Головуючий                                                                                             Т.О. Невідома

Судді                                                                                                         І.В. Іванова

                                                                                                           А.А. Пікуль