К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року                                                                      місто Київ
 
справа № 754/14373/19
апеляційне провадження № 22-ц/824/4298/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача - Головачова Я.В.,
 
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.
 
за участю секретаря судового засідання: Коцюрби Л.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді      Зотько Т.А. від 26 листопада 2020 року; ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року та додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Зотько Т.А. від 16 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Ю.Ес.Ай” про відшкодування майнової та моральної шкоди,  
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,       ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” про відшкодування майнової та моральної шкоди, посилаючись на те, що 13 лютого 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки KIA Sportage, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням, та автомобіля марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
 
Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , який постановою Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2019 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею  124 КУпАП.
 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” згідно полісу № АМ 2732323 від 28 грудня 2017 року.
 
14 травня 2019 року ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” виплатило ОСОБА_1 на підставі звіту  про вартість матеріального збитку № 41D-39/0 від 25 березня 2018 року частину страхового відшкодування в розмірі 72 639 грн. 66 коп. 
 
Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 35/19 від 18 вересня         2019 року, складеного судовим експертом Черкашиним Ю.І., вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки KIA Sportage, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 233 373 грн. 29 коп. Також позивач витратив 560 грн. на транспортування пошкодженого автомобіля та 1 000 грн. на проведення розробки пошкоджень автомобіля, що в сукупності становить суму майнового збитку в розмірі   234 933 грн. 29 коп.
 
Посилаючись на те, що розмір матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є значно більшим ніж виплачено страховою компанією, позивач просив стягнути з ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” різницю між лімітом відповідальності (100 000 грн.) та фактично виплаченою сумою, що становить 27 360 грн. 34 коп.; стягнути з           ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 134 933 грн. 29 коп., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі          3 500 грн. та моральну шкоду в розмірі  50 000 грн. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопад 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 58 567 грн. 44 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 536 грн. 80 коп.
 
Рішення суду мотивовано тим, що згідно звіту № 41D-39/0 від 25 березня 2018 року, вартість матеріального збитку завданого позивачу з урахуванням фізичного зносу запчастин становить 86 495 грн. 59 коп. (разом з ПДВ) і такий висновок позивачем не оскаржено. Виплативши позивач страхове відшкодування, яке зменшено на розмір ПДВ, в сумі       72 639 грн. 66 коп. (куди входить вартість транспортування пошкодженого автомобіля – 560 грн.), ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” виконало свої зобов`язання, передбачені Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”. 
 
Вирішуючи питання щодо стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд зазначив, що відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 35/19 від 18 вересня 2019 року ринкова вартість автомобіля KIA Sportage, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 430 207 грн. 10 коп., однак враховуючи, що вказаний автомобіль був проданий за 300 000 грн., то з винуватця дорожньо-транспортної пригоди слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 58 567 грн.        44 коп. за вирахуванням розміру оплати на проведення розробки пошкоджень автомобіля (430 207 грн. 10 коп. – 300 000 грн. – 1 000 грн.). Оскільки діями ОСОБА_2 позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в пошкодженні майна, розладом звичайного життя,
нервової напруги та переживань, витрат часу на відновлення порушеного права, то компенсація моральної шкоди має становити 5 000 грн. 
 
Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 грудня       2020 рокустягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.  
 
В обґрунтування рішення суд вказав, що позивачем понесено документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та їх узагальнені доводи
 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. 
 
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив, що ним не оскаржувався розмір страхового відшкодування визначений страховиком, оскільки в матеріалах справи наявна відповідна заява про перерахунок. Належним доказом з визначення майнового збитку є саме висновок автотоварознавчої експертизи № 35/19 від 18 вересня 2019 року, яким встановлено вартість матеріального збитку в розмірі 233 373 грн. 29 коп., а  тому з відповідачів підлягає стягненню різниця між фактичним розмір збитку та виплаченим страховим відшкодуванням, а саме: з ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” - 27 360 грн. 34 коп., з ОСОБА_2 - 134 933 грн. 29 коп. Також судом безпідставно відмовлено у стягненні витрат на проведення автотоварознавчої експертизи № 35/19 в розмірі 3 500 грн. Крім того, встановлюючи розмір майнової шкоди, суд першої інстанції помилково виходив з того, що вона підлягає визначенню шляхом віднімання від вартості автомобіля до його пошкодження суми грошових коштів за які він начебто був проданий. Більше того, позивач передав пошкоджений автомобіль по довіреності за 3 500 доларів США, що в принципі не має значення для правильного встановлення розміру майнової шкоди. Також суд безпідставно зменшив розмір моральної шкоди до 5 000 грн.
 
 Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, додатковим рішенням,     ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 також подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. 
 
Скаржник зазначає, що вина у дорожньо-транспортній пригоді є не тільки його, але й позивача, що встановлено постановою Печерського районного суду міста Києва від              14 березня 2019 року, а тому суд мав вирішити питання процентного співвідношення винних дій учасників ДТП та визначаючи розмір майнової шкоди, виходити саме з цього. Висновок автотоварознавчої експертизи № 35/19 від 18 вересня 2019 року є неналежним доказом розміру матеріального збитку, оскільки не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна (судовий експерт ОСОБА_4 не працює в ТОВ “ЕПКК “Юрекс”, яке фактично провело дослідження, а тому незрозумілим є суб`єкт виконання експертизи, до того ж ТОВ “ЕПКК “Юрекс” не має видів економічної діяльності, пов`язаних із проведенням судових експертиз; висновок експертизи містить підпис експерта про повідомлення про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України, однак експертиза не проводилась на виконання ухвали суду; ремонтна калькуляція датована наступним днем після складення
висновку, що є недопустимим; ремонтна калькуляція містить багато позицій, які введені в ручному режимі, що суперечить вихідним даним програми системи AUDATEX; технічний огляд транспортного засобу експертом не проводився, а висновок зроблений лише на підставі фотографій пошкодження, ремонтної калькуляції та протоколу огляду представника ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай”, що можливе лише у випадку призначення експертизи судом; не встановлено пробіг одометра автомобіля;  експерт не викликав на обстеження автомобіля зацікавлених осіб, до висновку не додано кваліфікаційних документів експерта).
 
Також вказує, що отримавши від страховика страхову виплату, позивач не оскарживв її розмір, чим погодився з визначеним розміром матеріальних збитків, що унеможливлює стягнення з відповідача різниці між виплаченою страховою сумою та лімітом відповідальності, який не перевищений. 
 
Крім того, суд першої інстанції визначив розмір матеріальних збитків всупереч положенням частини 2 статті 1192 ЦК України, що є неправомірним. Також відсутні будь-які підстави для стягнення моральної шкоди.
 
Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції не звернув увагу на необґрунтованість їх розміру, а також відсутності детального опису виконаних робіт.  
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Відзиви на апеляційні скарги від учасників справи до суду не надходили.
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 
 
Представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3  в суді апеляційної інстанції підтримав подану ним апеляційну скаргу з наведених в ній підстав. Проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечує.
 
ОСОБА_1 направив клопотання про неможливість бути присутнім під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Подану ним апеляційну скаргу просить задовольнити в повному обсязі.  
 
ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” в судове засідання не з`явилося про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що 13 лютого 2018 року о 15 годині 46 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в місті Києві по вулиці Старонаводницькій, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 “Дати дорогу” та здійснив зіткнення з автомобілем марки KIA Sportage, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням        ОСОБА_1 , який рухався по вулиці Старонаводницькій зі сторони вулиці Добровольчих батальйонів на зелений сигнал світлофору, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.
 
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.
 
Транспортний засіб Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований в ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” згідно полісу № АМ/2732323 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 грудня 2017 року з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третьої особи, у розмірі 100 000 грн. із розміром франшизи 0 грн. (І том, а. с. 105).
 
16 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого (том І а.с. 43).
 
В цей же день на замовлення ОСОБА_1 СТО Авто Бизнес Сервис проведено дефектування пошкоджень автомобіля, вартість якої склала 1 000 грн. (том І а.с. 41).
 
20 лютого 2018 року уповноваженим представником ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” проведено огляд пошкодженого автомобіля KIA Sportage, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (том І а.с.46-47), на підставі якого суб`єктом оціночної діяльності “фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 ” був складений звіт про оцінку вартість матеріального збитку  № 41D-39/0 від 25 березня 2018 року, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, складає 86 495 грн. 59 коп. (том І а.с. 107-136).  
 
31 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” із заявою про отримання страхового відшкодування, зазначивши, що страхове відшкодування слід перерахувати на його картковий рахунок в АТ  “Ощадбанк” (І том, а. с. 45). 
 
Листом від 3 травня 2019 року ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” повідомило позивача про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 72 639 грн. 66 коп. (том І а.с. 31).
 
Листом від 7 червня 2019 року ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” надало роз`яснення щодо розміру страхового відшкодування, зазначивши, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 132 095 грн. 11 коп., розмір фізичного зносу становить 45 599 грн. 52 коп., а тому вартість матеріального збитку складає 86 495 грн. 59 коп. Оскільки відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту з урахуванням зносу здійснено на рахунок      ОСОБА_1 , утримано ПДВ в розмірі 14 415 грн. 93 коп. і відшкодована вартість евакуації транспортного засобу з місця ДТП в сумі 560 грн., відтак сума страхового відшкодування склала 72 639 грн. 66 коп. При цьому виплата в об`ємі вирахуваного податку на додану вартість може бути переглянути вразі надання страховику відповідних документів, що підтверджують проведення ремонтних робіт (І том а.с.32). 
 
Фактично не погодившись із визначеним розміром матеріального збитку, 11 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження до ТОВ “Експертно-правова консалтингова компанія “Юрекс”. 
 
Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 35/19 від 18 вересня         2019 року, складеного судовим експертом Черкашиним Ю.І., вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки KIA Sportage, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 233 373 грн. 29 коп. (І том а.с. 13-39).
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, Законом України “Про страхування”, ЦК України та іншими законодавчими актами.
 
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
 
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
 
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
 
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
 
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”.
  
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”).
 
Згідно зі статтею 6 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, та/або майну потерпілого. 
 
При цьому Розділом ІІІ Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” визначено порядок здійснення страхового відшкодування на території України.
 
Так, пунктом 22.1 статті 22 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
 
За правилами статті 28 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема  з: пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
 
Відповідно до положень статті 29 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
 
Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність” та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за       № 1074/8395.
 
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу
окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Як убачається з матеріалів справи, єдиним належним і достовірним доказом, який визначає розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку, є звіт № 41D-39/0 з визначення вартості матеріального збитку від 25 березня 2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності “фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 ”  
 
Відповідно до звіту № 41D-39/0 з визначення вартості матеріального збитку від         25 березня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначена в розмірі 86 495 грн. 59 коп. При цьому вартість відновлювального ремонту без урахуванням зносу складає 132 095 грн. 11 коп., (І том а. с. 112).
    
Визначення у звіті про оцінку транспортного засобу таких показників як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (Сврз) має важливе правове значення для правильного вирішення спору, оскільки страховиком відшкодовується лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. 
   
У матеріалах справи є інший висновок автотоварознавчої експертизи № 35/19 від 18 вересня 2019 року про оцінку пошкодженого транспортного засобу, у якому зазначено вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки KIA Sportage, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 233 373 грн. 29 коп. (І том а.с. 13-39).
 
Разом з тим, колегія суддів критично відноситься до вказаного висновку, оскільки він не відповідає вимогам Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність” та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.
 
Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим в судовому рішенні.
 
Колегія суддів вважає необхідним відхилити вказаний висновок автотоварознавчої експертизи, оскільки вона проведена з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.
 
Так, пунктом 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу
(особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
 
З копії висновку автотоварознавчої експертизи № 35/19 від 18 вересня 2019 року убачається, що вона проведена на підставі фотографій пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля KIA Sportage, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ремонтної калькуляції № 47109 від 5 квітня 2018 року (І том а.с. 17), а тому є неналежним доказом у справі.
 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що єдиним належним і достовірним доказом, який визначає дійсний розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку, є звіт № 41D-39/0 з визначення вартості матеріального збитку від           25 березня 2018 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 132 095 грн. 11 коп.; сума фізичного зносу – 45 599 грн. 52 коп.; вартість матеріального збитку – 86 495 грн. 59 коп.
 
Після встановлення дійсного розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та з урахуванням пред`явлення позивачем позовних вимог як до страховика, так і до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, суду слід визначити суму страхового відшкодування, що мала бути відшкодована       ОСОБА_1 страховою компанією та суми, що підлягала стягненню з ОСОБА_2 , як різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в порядку статті 1194 ЦК України.     
 
Розмір страхової виплати, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, повинен визначатись на підставі Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” та умов договору  обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2732323 від 29 грудня 2017 року.
 
При цьому страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором (стаття 988 ЦК України).
   
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
  
Пунктом 36.2 статті 36 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими – прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
 
Водночас, у матеріалах справи відсутні докази щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача, як і відсутні відомості про те, чи здійснена позивачем оплата вартості відновлювального ремонту та якщо здійснена, чи виконані ці ремонтні роботи платником податку на додану вартість, що в свою чергу також має суттєве значення для визначення розміру страхового відшкодування відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону, оскільки здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником податку (правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 185/11374/15-ц, провадження № 61-35235св18). 
 
При цьому страховиком відшкодовуються лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, які зменшуються на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
 
Отже, розмір страхового відшкодування, яку мав відшкодувати страховик потерпілій особі становить 86 495 грн. 59 коп.за вирахуванням податку на додану вартість. 
 
Як убачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” перерахувало страхове відшкодування в розмірі 72 639 грн. 66 коп. (86 495 грн. 59 коп. – 20 % ПДВ), до якої входило 560 грн. витрат позивача на евакуацію транспортного засобу, на рахунок ОСОБА_1 , чим виконало свої зобов`язання, а тому в задоволенні позовних вимог до ТДВ “СК “Ю.Ес.Ай” слід відмовити.
 
За вказаних обставин, різниця між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою, підлягає стягненню з ОСОБА_2 і становить 45 599 грн. 52 коп. (132 095 грн. 11 коп. – 86 495 грн. 59 коп.). Також колегія суддів вважає обґрунтованими витрати позивача на дефектування автомобіля в розмірі 1 000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності у нього обов`язку з виплати майнової шкоди позивачу відхиляється колегією суддів, оскільки у випадку недостатності страхової виплати, яка правомірно зменшена страховиком на розмір фізичного зносу, для повного відшкодування шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою підлягає стягненню з винною особи в порядку виконання деліктного зобов`язання, що зберігається до повного його виконання. 
 
Також слід зазначити, що підхід, який застосував суд першої інстанції до визначення розміру майнової шкоди не відповідає нормам матеріального права. При цьому факт продажу автомобіля позивачем, жодним чином не впливає на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
 
Також винними діями ОСОБА_2 , які полягають у пошкодженні майна позивача, йому завдана моральна шкода. 
 
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
 
Згідно положень пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
 
Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
 
Моральну шкоду не можливо відшкодувати в  повному  обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням,  тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
 
Ураховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та духовних страждань позивача, зміну ритму життя, вимоги розумності та справедливості, відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі 10 000 грн. При цьому доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують факт завдання моральної шкоди, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції.
 
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що частково задовольняючи позов, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, невірно застосував норми матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
 
Відповідно до частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позову ОСОБА_1 , судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 741 грн. судового збору та 1 374 грн. 24 коп. витрат на правничу допомогу, які суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та співмірними.
 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року задовольнити частково.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року та додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва задовольнити частково.
 
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року та додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з додатковою відповідальністю “Страхова компанія “Ю.Ес.Ай” про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 46 599 грн. 52 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
 
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1 374 грн. 24 коп. та судовий збір в розмірі 741 грн. 39 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складений 24 червня 2021 року.

 
Головуючий                                                                                                

 
 
Судді: