ПОСТАНОВА
Іменем України
 
10 червня 2021 року
м. Київ
 
справа №319/444/20
провадження №51-610км21
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції         засудженого ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції         захисника – адвоката ОСОБА_7 ,
в режимі відеоконференції         представника потерпілої – адвоката ОСОБА_8 ,
в режимі відеоконференції         потерпілої ОСОБА_9 ,
 
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка Куйбишевського району Запорізької області, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі – КК), та засудженого за ст. 118 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. Вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
2. Місцевий суд визнав ОСОБА_6 винуватим у тому, що він 13 березня 2020 року, близько 00:00 хв., перебуваючи в будинку, розташованому у   АДРЕСА_2 ), за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_10 , під час сумісного вживання алкогольних напоїв з останнім на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин зазнав нападу від ОСОБА_10 та, захищаючи свої охоронювані законом права та інтереси, перевищив межі необхідної оборони, умисно заподіяв потерпілому фрагментом розбитої скляної пляшки, що має колото-ріжучі властивості, три удари в життєво важливі органи, два з яких – в обличчя (мають ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я), а третій – у ділянку шиї,що призвело до смерті ОСОБА_10 .
3. Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
4. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 4105 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, а також процесуальні витрати в сумі 944,20 грн, а всього – 155 049,20 грн.
5. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
6. У касаційній скарзі представник потерпілої, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення щодо  ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
7. Свої вимоги представник потерпілої обґрунтовує тим, що:
- суд першої інстанції об`єктивно не з`ясував обставин про існування реальної загрози здоров`ю обвинуваченого;
- суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів представника потерпілої щодо не підтвердження факту заподіяння з боку ОСОБА_10  тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а також щодо моменту виникнення в ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_10 , чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Позиції учасників судового провадження
8. Представник потерпілої – адвокат ОСОБА_8  та потерпіла ОСОБА_9  просили задовольнити скаргу в повному обсязі.
9. Прокурор не підтримав касаційну скаргу представника потерпілої та зазначив, що постановлені судові рішення є законними та обґрунтованими.
10. Захисник - адвокат ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 заперечили проти касаційної скарги представника потерпілої.
Мотиви Суду
11. Доводи представника потерпілої про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону переважно обґрунтовуються наявними, на думку скаржника, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. 
12. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) не можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
13. З урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доводам касаційної скарги в частині оцінки доказів, належність і допустимість яких було перевірено судом апеляційної інстанції.
14. Натомість фактичні обставини кримінального провадження були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
15. Переглядаючи справу за апеляційною скаргою представника потерпілої в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд в ухвалі навів достатні мотиви прийнятого рішення.
16. Так, перевіряючи доводи представника потерпілої про те, що суд першої інстанції об`єктивно не з`ясував обставин про існування реальної загрози здоров`ю обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційний суд визнав їх необґрунтованими, зазначивши, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього фізичного насильства з боку потерпілого та факт отримання тілесних ушкоджень обвинуваченим саме від ОСОБА_10 підтверджуються: експертним судово-медичним висновком № 72 від 15 квітня 2020 року, відповідно до якого наявні в обвинуваченого тілесні ушкодження за часом їх спричинення співпадають із встановленими подіями та з поясненнями обвинуваченого; протоколом огляду місця події від 13 березня 2020 року з фототаблицею до нього, згідно з яким встановлено наявність калюжі крові біля входу до будинку, що підтверджує показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що коли він вийшов з будинку, то в нього пішла кров з носа; показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до яких встановлено наявність на обличчі, руках та одязі обвинуваченого ОСОБА_6 слідів крові після спричинення смерті ОСОБА_10 ; висновками експерта № 98 від 27 квітня 2020 року, № 1010 від 23 березня 2020 року, № 1011 від 06 травня 2020 року, № 1013 від 18 травня 2020 року, № 1014 від 15 травня 2020 року, № 1015 від 15 травня 2020 року, № 1016 від 15 травня 2020 року, № 1012 від       19 травня 2020 року, відповідно до яких походження крові на місці події не виключається від самого потерпілого ОСОБА_10 та (або) підозрюваного ОСОБА_6 при наявності в останнього на момент скоєння злочину тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею.
17. Перевіряючи доводи представника потерпілої стосовно того, що умисел на вбивство ОСОБА_10 з мотивів особистих неприязних відносин міг виникнути в ОСОБА_6 ще до приходу в дім останнього або ж під час з`ясування відносин за столом, суд апеляційної інстанції вказав, що поєднання обстановки, обставин та умов, за яких було скоєно вбивство ОСОБА_10 , не дають підстав для висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 умисного вбивства під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин. В основу вказаного висновку також було покладено і ту обставину, встановлену судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, що обвинувачений і загиблий за життя ніколи не конфліктували, мали дружні відносини, спільно працювали і залучались до виконання робіт з реконструкції водопроводу в селі Новоукраїнка. Так, апеляційним судом встановлено, що про наявність будь-яких суперечок чи конфліктів між ОСОБА_6 та 
ОСОБА_10 жоден зі свідків на вказував.
18. Апеляційний суд дійшов висновку, що всі доводи представника потерпілої, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують того, що кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено з мотивів захисту його охоронюваного законом права від суспільно небезпечного посягання ОСОБА_10 , що підтверджується належними, допустимими, достовірними і взаємоузгодженими між собою доказами, наявними в матеріалах справи та безпосередньо дослідженими в суді першої інстанції.
19. Таким чином, ретельно перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги представника потерпілої, апеляційний суд зазначив, що фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення судом першої інстанції встановлені правильно, а юридична кваліфікація його дій за ст.118 КК є вірною.
20. На переконання колегії суддів, апеляційний суд відповідно до вимог статей 370, 419 КПК дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі представника потерпілої доводам, які частково співпадають із доводами, наведеними в касаційній скарзі, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційний суд не встановив. З наведеними в ухвалі апеляційного суду висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.
21. Ураховуючи те, що під час касаційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би безумовними підставами для скасування або зміни судових рішень, касаційна скарга адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 ,  – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                     ОСОБА_3