Справа № 344/21662/19 
Провадження № 22-ц/4808/699/21 
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                Бойчука І.В., Девляшевського В.А.                
секретаря                Мельник О.В.
з участю                 представника ОСОБА_1 адвоката Зайдель І.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу опіки і піклування в особі Виконавчого комітету Івано-Франківського міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Ковалюк І. П. у м.Івано-Франківську, 
ВСТАНОВИВ:
У   грудні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_2 , Органу опіки і піклування Івано-Франківського виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід, ОСОБА_3 10 листопада 2018 року померлий склав та нотаріально посвідчив заповіт, яким все залежне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на час смерті він заповів йому. У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно. До спадкового майна входило 5/6 квартири АДРЕСА_1 , право власності підтверджується: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (на даний час ОСОБА_5 ) в м. Івано-Франківську, яка набута в порядку приватизації державного житлового фонду з іншими співвласниками, що стверджується свідоцтвом про право власності від 19.06.2007 року, виданого госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.07.2007 року , 1/3 частина цієї ж квартири набута ним за нотаріально посвідченим договором дарування від 30.10.2014 року (реєстр нотаріальної дії за №1196), 1/6 частина цієї ж квартири, яка набута померлим дідом, як спадкоємцем по закону після смерті його сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що після смерті сина ОСОБА_3 – ОСОБА_6 приватним нотаріусом Українець В.В. свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 видано 9.06.2014 року на спадкове майно його померлого сина ОСОБА_6 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Однак, 4.06.2018 року рішенням Івано-Франківського міського суду (справа 344/13873/17) вищевказане свідоцтво скасовано та за неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано право власності на спадкове майно - 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем по закону після смерті свого батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_6 в силу спадкоємства по закону є: батько покійного ОСОБА_3 (його дід) та ОСОБА_7 ( неповнолітній син померлого). Кожному із спадкоємців відповідно належить по 1/6 частині вищевказаної квартири. Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 31 жовтня 2019 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Українець В.В., відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно – 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу опіки і піклування Івано-Франківського виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно – 4/6 частин квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В решті вимог позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в  частині відмови щодо  визнання  за ним права власності на спадкове майно – 1/6 частин квартири  АДРЕСА_1 з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що його дід ОСОБА_3 , прийняв спадщину після смерті сина, постійно проживаючи з ним на день відкриття спадщини. Ним оформлено свої спадкові права , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/3 частки від 09 червня 2014 року. Дане свідоцтво скасовано, у зв`язку з обов`язковою часткою внука ОСОБА_7 на 1/6 частку квартири. Таким чином, право власності після смерті сина на 1/6 синову частку у спірній квартирі прийняте. Відсутність свідоцтво про право на спадщину за законом не позбавляє ОСОБА_3 право власності на дану частку. Виходячи з того, що він є спадкоємцем ОСОБА_7 йому належить і вказана частка 1/6 на спірну квартиру, у визнанні якої судом першої інстанції йому було відмовлено. Крім того, малолітній ОСОБА_7 не є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 (сина ОСОБА_3 ), оскільки обов`язкова доля малолітнього ОСОБА_7 вже виділена, а ОСОБА_4 склав заповіт від 11 листопада 2018 року на все належне майно на його користь. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.
Орган опіки і піклування в особі Виконавчого комітету Івано-Франківського міської ради просить розглядати справу у відсутності його представника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавцю  ОСОБА_3 на час смерті належало 4/6 частки квартири, право власності на які було оформлено. Право власності на 1/6 частки квартири після смерті його сина  ОСОБА_6 ним оформлено не було. Право власності на 1/6 частки квартири відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 року визнано за ОСОБА_7 .  ОСОБА_7 у відповідності до ч.1 ст.1266 ЦК України є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 має право на 2/6 частки спірної квартири.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 10).
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день.
Згідно копії заповіту від 10.11.2018 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, про те, що все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що йому буде наладити на час його смерті і на що він за законом матиме право, він заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказаний заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 5514 (а.с.11).
Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 31 жовтня 2019 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Українець В.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.20).
Згідно копії свідоцтва про право власності від 19.06.2007 року виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 – дочці, ОСОБА_6 – сину, в рівних долях(а.с.13).
Згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить по 1/3 права власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.14).
ОСОБА_3 набув право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 30.10.2014 року, згідно умов якого ОСОБА_2 передала у власність, а ОСОБА_3 прийняв безоплатно у власність, як дарунок 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 4.06.2018 року (справа 344/13873/17) за неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано право власності на спадкове майно - 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем по закону після смерті свого батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Після  смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 1/6 частину вказаної  квартири успадкувавпокійний ОСОБА_3 , так як на час відкриття спадщини постійно проживав з спадкодавцем та не відмовився від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Встановлено, що у зв`язку з смертю ОСОБА_6 , ОСОБА_3 оформив право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 536, видане 09.06.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Українець В.В., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , 1976 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 є його батько – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .(а.с.19).
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.06.2018 року скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 536, видане 09.06.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Українець В.В. - ОСОБА_3 . Скасовано державну реєстрацію права власності на спадкове майно ідентифікаційний номер 13642457 від 09.06.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Українець В.В. Визнано за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку трьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 , після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Таким чином, рішення суду про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом стосується визнання права власності за ОСОБА_7 1/6 частки квартири, а відсутність свідоцтва про право на спадщину після смерті сина ОСОБА_6 не позбавило ОСОБА_3 права на спадщину на іншу частину - 1/6 квартири.
Належних доказів про відмову від спадщини ОСОБА_3 після смерті сина ОСОБА_6 в матеріалах справи немає.
Таким чином, до спадкового майна ОСОБА_3 входило: 5/6 квартири АДРЕСА_1 , право власності підтверджується: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (на даний час ОСОБА_5 ) в м. Івано-Франківську, яка набута в порядку приватизації державного житлового фонду з іншими співвласниками, що стверджується свідоцтвом про право власності від 19.06.2007 року, виданого госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.07.2007 року , 1/3 частина цієї ж квартири набута ним за нотаріально посвідченим договором дарування від 30.10.2014 року (реєстр нотаріальної дії за №1196), 1/6 частина цієї ж квартири, яка набута померлим дідом, як спадкоємцем по закону після смерті його сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Право власності спадкодавця ОСОБА_3 на 5/6 частки квартири на спірну квартиру підтверджене належними та допустимими доказами.
Відповідно до частини першої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Частиною другою статті 1223 ЦК України визначено, що в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, спадкують внуки, правнуки спадкодавця.
По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який не є окремою підставою або видом спадкування і за яким суб`єктами спадкування стають певні спадкоємці за законом. 
Такі праві висновки містяться в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року справа №539/2170/17.
У постанові Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18) зроблено висновок по застосуванню статті 1266 ЦК України та вказано, що «спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу)».
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина перша та друга статті 1223 ЦК України).
Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (частина перша статті 1245 ЦК України).
Встановлено, що ОСОБА_3 склав заповіт від 10.11.2018 року на все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на час його смерті, він заповів ОСОБА_1 . 
       Таким чином, підстави застосування ст 1266 ЦК України відсутні, оскільки все спадкове майно ОСОБА_3 охоплене заповітом. 
Зазаначене судом першої інстанції не враховано та помилково відмовлено у визнанні за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно – 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи наведене, підлягає скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового у частині відмови визнання за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно – 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з ухваленя у цій частині нового рішення про задоволення позову, оскільки право власності позивача на спадкове майно – 4/6 частин квартири АДРЕСА_1 не оспорюється.
Згідно п.п.1,2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, підлягає стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн за подання апеляційної скарги .
Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2021 року в частині відмови визнання за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно – 1/6 частин квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати й ухвалити у цій частині нове рішення.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.
Повний текст складено 27 травня 2021 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк                                                                                                І.В.Бойчук
                                                               В.А.Девляшевський