16.06.21
33/812/216/21
Справа № 490/1811/21
Провадження № 33/812/216/21

ПОСТАНОВА
Іменем України
16 червня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Тищук Н.О., 
із секретарем – Горенко Ю.В., 
за участю захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Ігнатова Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП не відомий, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - 10200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, 
У С Т А Н О В И В:
Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП (відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння) з накладенням штрафу у розмірі 10 200 грн. та позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що він не був повідомлений про розгляд справи; захисником було подано клопотання про відкладення її розгляду; судом не допитані свідки; суд мав повернути протокол до Управління патрульної поліції для спрямування до Новобузького районного суду Миколаївської області – за місцем проживання ОСОБА_1 ; протокол не відповідає вимогам інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення оскільки у ньому зазначено місце проживання, а не місце реєстрації особи, яка притягується до відповідальності; недоведеність скоєння адмінправопорушення, оскільки ОСОБА_1 не виконував функції водія у розумінні п. 1.10 ПДР.
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
 За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).
Судами встановлено, що близько 03 год 55 хв 01.03.2021 року ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Нікольській в м. Миколаєві, керував транспортним засобом “Volkswagen Toureg”, номерний знак НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Відмова від проходження огляду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 527574 від 01.03.2021 року, у якому цей факт підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
ОСОБА_1 від дачі пояснень та підписання протоколу відмовився.
З особистих пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вбачається, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, чи у медичному закладі. 
З запису з нагрудної камери поліцейського також вбачається, що ОСОБА_1 працівникам поліції пояснював, що при зустрічі з братом випив спиртне, поспав, потім випив ще 0, 33 л, щоб голова не боліла, і їхав додому. Спочатку ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння, але потім на неодноразові пропозиції працівників поліції декілька раз відмовився від проходження огляду як на місці зупинки так і в медичному закладі, у присутності двох свідків. Працівниками поліції ОСОБА_1 оголошено протокол про адміністративне правопорушення, запропоновано отримати копію протоколу та тимчасове посвідчення, роз`яснено, що справа буде розглядатись Центральним районним судом м. Миколаєва за викликом. Від підписання протоколу та дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився, пояснивши, що пояснення надасть в суді. 
23.03.2021 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Ігнатовим Д.І. договір про надання правової допомоги, за яким адвокат цього ж дня ознайомився в суді з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
У судові засідання Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 викликався на 29 березня 2021 року, 14 квітня 2021 року та 22 квітня 2021.
21 квітня 2021 року адвокатом подано до суду заяву про виклик у судове засідання свідків та відкладення розгляду справи.
Клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 11 травня 2021 року, свідки викликані у судове засідання телефонограмою.
У судове засідання 11 травня 2021 року адвокатом Ігнатовим Д.І. подано клопотання про повернення справи до Управління патрульної поліції для направлення за місцем реєстрації ОСОБА_1 до Новобузького районного суду Миколаївської області.
Сам ОСОБА_1 у судові засідання жодного разу не з`являвся, станом відомого йому адміністративного провадження не цікавився. 
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи та про невірно зазначену у протоколі його адресу апеляційний суд сприймає критично, оскільки рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
         Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити безладний рух судовомого процесу. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд, враховуючи неодноразові неявки ОСОБА_1 у судові засідання, обгрунтовано вважав за можливе розглядати справу без його участі.
З приводу клопотання сторони захисту щодо направлення матеріалів за підсудністю за місцем реєстрації ОСОБА_1 в м. Новий Буг, апеляційний суд зазначає наступне. 
Згідно з частиною 1 статті 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною 2 статті 276 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 130 КУпАП, можуть також розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» №11 від 11.06.2004р., у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч.2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.
Таким чином, поліцейська взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Миколаївській області Обуховська Н.В. визначила розгляд справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення – у Центральному районному суді м. Миколаєва. Враховуючи, що доцільності розгляду справи за місцем реєстрації правопорушника не встановлено, з метою забезпечення строків розгляду справи, адміністративний матеріал має розглядати саме той суд, до якого надійшов відповідний протокол.
Враховуючи наведені положення ст. 276 КУпАП, які не покладають обов`язку на суд направляти адміністративну справу для розгляду до суду за місцем проживання порушників, а також враховуючи обмежений трьохмісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення, суд прийшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про направлення справи для розгляду за місцем проживання ОСОБА_1 у зв`язку із недоцільністю та для забезпечення дотримання загальних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення.
Доводи апеляційної скарги щодо допиту у судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки суд вчинив дії, спрямовані на виклик та допит у судовому засіданні цих свідків, проте їх неявка не перешкоджала суду прийняти рішення у справі без їх участі, оскільки їх пояснення чітко та однозначно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у доданих до протоколу особистих поясненнях.
Доводи про те, що ОСОБА_1 не виконував функції водія під час зупинки транспортного засобу спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
       У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За такого, обставини справи, встановлені на підставі наявних у ній доказів, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто - порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху та наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
На підставі викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.
Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Миколаївського
       апеляційного суду                                         Н.О.Тищук