Постанова                                                  
Іменем України
16 червня 2021 року
м. Київ
справа № 495/1399/19
провадження № 61-2324св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
учасники справи:
позивач - перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури,
відповідачі: Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міськради Одеської області, ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в складі судді Боярського О. О. від 24 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду в складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М. від 05 листопада 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст заяви
У лютому 2018 року перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом до Затоківської селищної ради та ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29 грудня 2014 року № 2726 «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,03 га (кадастровий номер 5110300000:02:005:0047) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 » та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32650412 від 26 січня 2015 року щодо земельної ділянки площею             0,03 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:005:0047).
Прокурор позовні вимоги обґрунтовує тим, що між Затоківською селищною радою та ТОВ «Кимстрой» 12 листопада 2004 року укладено договір оренди щодо земельної ділянки, площею 2,3 га, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , для будівництва оздоровчо-розважального комплексу, зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 04.04.506.00006 від 23 листопада 2004 року.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02 квітня 2013 року у справі № 916/439/13-г задоволено позов заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави, в особі Затоківської селищної ради, до ТОВ «Кимстрой». Розірвано договір оренди та зобов`язано повернути до земель комунальної власності смт Затока вказану земельну ділянку.
У подальшому на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, із земель наданих раніше у користування ТОВ «Кимстрой», проведено державну реєстрацію земельних ділянок по АДРЕСА_2 за кадастровими номерами: 5110300000:02:005:0052; 5110300000:02:005:0040; 5110300000:02:005:0018; 5110300000:02:005:0019; 5110300000:02:005:0020; 5110300000:02:005:0021; 5110300000:02:005:0023; 5110300000:02:005:0022; 5110300000:02:005:0023; 5110300000:02:005:0014; 5110300000:02:005:0051; 5110300000:02:005:0050; 5110300000:02:005:0049; 5110300000:02:005:0048; 5110300000:02:005:0042; 5110300000:02:005:0043; 5110300000:02:005:0045; 5110300000:02:005:0046; 5110300000:02:005:0047; 5110300000:02:005:0035; 5110300000:02:005:0034; 5110300000:02:005:0033; 511030000:02:005:0033; 5110300000:02:005:0032; 5110300000:02:005:0031; 5110300000:02:005:0026; 5110300000:02005:0026; 5110300000:02:005:0027; 5110300000:02:005:0028; 5110300000:02:005:0029; 5110300000:02:005:0012; 5110300000:02:005:0010; 5110300000:02:005:0009; 5110300000:02:005:0008; 5110300000:02:005:0007.
Після державної реєстрації земельних ділянок Затоківською селищною радою 29 грудня 2014 року прийнято рішення про відведення вказаних земельних ділянок у власність на користь приватних осіб, в тому числі ОСОБА_1 , для індивідуального дачного будівництва.
Водночас, як вбачається з листа Затоківської селищної ради від 05 лютого 2018 року підставою для державної реєстрації земельної ділянки стала технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка раніше перебувала у користуванні ТОВ «Кимстрой» згідно договору оренди, укладеного 12 листопада 2004 року.
Цільове призначення земельної ділянки, яка перебувала у користуванні               ТОВ «Кимстрой», значилось як - будівництво та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Після поділу цієї земельної ділянки Затоківська селищна рада мала розпорядитись відповідно до цього ж цільового призначення, а не передавати земельну ділянку у власність для індивідуального дачного будівництва.
У зв`язку з цим, у даному випадку має місце формування нової земельної ділянки (з іншими межами, конфігурацією, площею та цільовим призначенням), що в свою чергу вимагає виготовлення такого виду документації із землеустрою, як проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
При цьому, відведення земельних ділянок у власність громадян з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва безпосередньо суперечить містобудівній документації, згідно з якою спірні земельні ділянки згідно Генерального плану смт Затока відносяться до земель рекреаційного призначення.
Таким чином, порушення земельного законодавства полягає у недотриманні порядку передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 . Земельна ділянка для індивідуального дачного будівництва повинна була передаватись у власність на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 липня 2019 року позов задоволено. Визнано незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29 грудня 2014 року № 2726 «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,03 га (кадастровий номер 5110300000:02:005:0047) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 ». Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32650412 від 26 січня 2015 року щодо земельної ділянки площею 0,03 га, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:005:0047). Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що цільове призначення земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ТОВ «Кимстрой», значилось як будівництво та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, а після поділу цієї земельної ділянки Затоківська селищна рада мала розпорядитись відповідно до цього ж цільового призначення, а не передавати земельну ділянку у власність фізичній особі для індивідуального дачного будівництва.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 липня                   2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. 
Визнано незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29 грудня                 2014 року № 2726 «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,03 га (кадастровий номер 5110300000:02:005:0047) для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 ». Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32650412 від 26 січня 2015 року щодо земельної ділянки площею 0,03 га, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5110300000:02:005:0047). Вирішено питання про судові витрати.
Апеляційний суд, фактично погодився з наявністю підстав для задоволення позову, однак встановив порушення місцевим судом норм процесуального права щодо повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи місцевим судом, що стало підставою для скасування рішення суду першої інстанції. 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У лютому 2021 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, та прийняти нову  постанову про відмову в позові.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14 липня  2020 року у справі № 916/1998/19, від 24 березня 2020 року в справі                        № 640/13670/19, від 10 жовтня 2018 року в справі № 357/4277/17, від                    14 листопада 2019 року в справі № 344/10412/16-а, від 31 липня 2019 року в  справі № 806/5308/15, від 01 листопада 2018 року в справі № 910/18770/17, від 08 листопада 2018 року в справі № 826/3492/18, від 23 січня 2019 року в справі № 920/331/18, від 07 грудня 2018 року в справі № 924/1256/17, від              29 січня 2019 року в справі № 913/176/18, в ухвалі Верховного Суду від                    18 січня 2019 року в справі № 705/406818, постанові Великої палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 200/11343/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норми процесуального права, а саме суд безпідставно не розглянув клопотання відповідача про застосування  строків позовної давності (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
У березні 2021 року на адресу Верховного Суду від Білгород-Дністровської окружної прокуратури надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.  Зазначає, що в оскаржуваній постанові Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, з у рахуванням висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду. Виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання  землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду                                  від 16 лютого 2021 року  відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано справу з Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду 
від 02 червня 2021 року вказану справу призначено до судового розгляду. 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року       № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга підлягає  частковому задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до статті 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.
Згідно з частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмовив позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (стаття 267 ЦК України).
Суд першої інстанції, фактично з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про незаконність набуття                   ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку комунальної власності площею 0,03 га на підставі рішення Затоківської селищної ради від                      29 грудня 2014 року № 2726.
Проте повністю з такими висновками погодитись не можна з огляду на таке.
Відповідно до частини першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві на отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його справи.
За правилами частини першої, другої, третьої та четвертої статті 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи в судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Апеляційний суд, установив порушення місцевим судом норм процесуального права, а саме, щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, оскільки судові повістки повернулися з відміткою пошти - «за закінченням терміну зберігання», що стало підставою для обов`язкового скасування судового рішення у відповідності із пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України.
У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 14-59цс18 Велика Палата Верховного Суду з метою ефективного гарантування права на  справедливий суд відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374 цс17, згідно з якими позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування позовної давності.
При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, не має рівних з позивачем  можливостей для подання доказів, і їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести в суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Той факт, що відповідач, який не був належно  повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним в суд першої інстанції.
Убачається, що ОСОБА_1 у листопаді 2019 року подав до Одеського апеляційного суду заяву про застосування позовної давності.
Оскільки, суд першої інстанції не повідомив відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, що позбавило його права на подання заяви про застосування позовної давності, то у апеляційного суду були наявні підстави для розгляду такої заяви, навіть якщо така заява не подавалась в суді першої інстанції.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не розгляну заяву відповідача про застосування позовної давності, не врахував наведених висновків Великої Палати Верховного Суду та не надав належної оцінки доводам відповідача про пропуск прокурором позовної давності за вищевказаними позовними вимогами.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо  порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	С. Ю. Бурлаков	
 	В. С. Жданова	
 	А. Ю. Зайцев	
 	Є. В. Коротенко