ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 686/20861/17
адміністративне провадження № К/9901/50022/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 686/20861/17
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області)
на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року
(ухвалену у складі головуючого судді Логінової С.М.)
та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року 
(ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Смілянця Е.С., суддів: Сушка О.О., Залімського І.Г.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому, у якому просив визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому у виплаті компенсації за порушення строків виплати частини щомісячного довічного грошового утримання, нарахованого на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 03 січня 2017 року.

2. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03 січня 2017 постановою Хмельницького міськрайонного суду, залишеною без зміни ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого2017 р. визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому, викладене у протоколі №3200 від 23 вересня 2016, в частині призначення ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді, що становить 21947 грн. 20 коп.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.22 листопада 2017 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області  вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити.
Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому у виплаті ОСОБА_1 компенсації за порушення строків виплати частини щомісячного довічного грошового утримання, за період з 17 вересня 2016 року по серпень 2017 року.
Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому на користь ОСОБА_1 685 грн. 76 коп. компенсації за порушення строків виплати частини щомісячного довічного грошового утримання за період з 17 вересня 2016 року по серпень 2017 року.
Стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640 грн., шляхом їх безспірного списання органами Державної казначейської служби України із рахунку управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому.
4. Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю правових підстав та необхідних обставин для застосування положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», що у свою чергу свідчить про необхідність задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з пенсійного органу компенсації за порушення строків виплати частини щомісячного довічного грошового утримання.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.04 квітня 2018 року Вінницький апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року - без змін.
6. Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки постановою Хмельницького міськрайонного суду від 03 січня 2017 рішення Управління Пенсійного Фонду України у місті Хмельницькому в частині призначення ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді визнано протиправним та на відповідача покладено обов`язок провести перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 17 вересня 2016 та виплатити позивачу заборгованість за вказаним рішенням, а тому відповідно до вимог вказаного Закону відповідач зобов`язаний у місяці фактичної виплати сум заборгованості нарахувати та виплатити й компенсацію за порушення строків її виплати.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.  05 травня 2018 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому.
8. У касаційній скарзі скаржник просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року у справі 686/20861/17 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. 
У касаційній скарзі відповідач стверджує, що виплата ОСОБА_1 перерахованого основного щомісячного довічного грошового утримання за рішенням суду було здійснено Управлінням Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому у відповідності до порядку визначеному у листі Пенсійного фонду України від 11 грудня 2008 року №21945/02-40, а отже неправомірних дій у власній поведінці відповідач не вбачає.
9. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Гриціва М. І., суддів Мороз Л.Л. , Бучик А.Ю.
10.Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою відповідача на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року у справі 686/20861/17.
11. 11 липня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу.
12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 02 липня 2019 року, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, унаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
13. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому.
14.Управлінням Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому подано клопотання про заміну відповідача його правонаступником.
Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 року № 821 "Про деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України", Управлінням Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
12 квітня 2018 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення діяльності Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому як юридичної особи.
Враховуючи наведене, Верховний Суд допускає заміну відповідача - Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду Хмельницькій області.
II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, 03 січня 2017 постановою Хмельницького міськрайонного суду, залишеною без зміни ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 р. визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому, викладене у протоколі №3200 від 23 вересня 2016, в частині призначення ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді, що становить 21947 грн. 20 коп.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 основного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з розрахунку 90% від грошового утримання судді, та виплатити йому різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.
28 лютого 2017р. постанова Хмельницького міськрайонного суду набрала законної сили, а 16 березня 2017 р. ОСОБА_1 отримав виконавчий лист. На виконання вказаної постанови суду Управління Пенсійного Фонду України в місті Хмельницькому здійснило перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання і виплатило позивачу:
05 квітня 2017 року - різницю між виплаченим і перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання за період з 17 вересня по 31 грудня 2016 року;
05 вересня 2017 року - різницю між виплаченим і перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання за період з 01 січня по 31 серпня 2017 року.
05 квітня 2017 р. ОСОБА_1 виплачено: 1034,63 грн. заборгованість за 14 днів вересня 2016 року, 2217,95 грн. заборгованість за жовтень 2016 року, 2217,95 грн. заборгованість за листопад 2016 року, 2217,95 грн. заборгованість за грудень 2016 року;
05 вересня 2017 р. позивачу виплачено: 981,01 грн. заборгованість за січень 2017 року, 1126,40 грн. заборгованість за лютий 2017 року, 1126,40 грн. заборгованість за березень 2017 року, 1126,40 грн. заборгованість за квітень 2017 року, 1126,40 грн. заборгованість за травень 2017 року, 1126,40 грн. заборгованість за червень 2017 року, 1126,40 грн. заборгованість за липень 2017 року, 1126,40 грн. заборгованість за серпень 2017 року.
Позивач посилається на те, що у порушення вимог ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. №2050-111 (з відповідними змінами) при виплаті відповідних сум заборгованості в квітні та вересні 2017 року Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому не виплатило йому компенсацію за порушення строків їх виплати.
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
16.  Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
17.  Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.    
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими  Конституцією  та законами України.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно з п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 (справа №336/4675/17), від 21 червня 2018 (№523/1124/17) та від 03 липня 2018 (справа № 521/940/17).
У п. 4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Крім того, у постанові від 05 березня 2020 у справі № 140/1547/19, Верховний Суд зазначив:
«Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу».
У справі, що розглядається, суди встановили, що на виконання судового рішення Управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснювалися нарахування та виплата ОСОБА_1 доплати до щомісячного довічного грошового утримання за період з 17 вересня 2016 року по серпень 2017 року.
Однак у квітні та вересні 2017 року до складу вказаних сум відповідачем не було включено компенсації за порушення строків їх виплат у відповідності до приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Отже позивач у ці місяці недоотримав 685 грн. 76 коп. компенсації за порушення строків виплати частини щомісячного довічного грошового утримання.
Посилання відповідача у касаційній скарзі на лист Пенсійного фонду України №21945/02-40 від 11 грудня 2008 року у якості виправдання власної поведінки щодо обмеження позивача у компенсаційних виплатах у квітні та вересні 2017 року, колегія суддів КАС ВС вважає недоречним, оскільки лист пенсійного органу не є нормативно-правовим актом в розумінні адміністративного права, а лише внутрішньо-розпорядчим документом, який носить інформаційно-рекомендаційний характер. 
З урахуванням наведеного, правильними є висновки суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, що за умови вчинення несвоєчасного нарахування сум довічного грошового утримання судді  з вини пенсійного органу, який призначає і виплачує щомісячне довічне грошове утримання судді, позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошового утримання у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Верховний Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
18.  Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
19.  Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
20.  Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Замінити відповідача у справі -Управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області.
2.Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
3. Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року у справі 686/20861/17 - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                            Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                    С.Г. Стеценко
                                                                                                    Л.В. Тацій