УХВАЛА

24 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/4379/20
адміністративне провадження № К/9901/2066/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Губської О.А.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від     16 грудня 2020 року
у справі № 380/4379/20
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Міністерства внутрішніх справ України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області
про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в :
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС) № 317о/с від 24 квітня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади начальника Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області (далі РСЦ МВС);
- зобов`язати МВС запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду у штаті Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області згідно з вимогами статті 49-2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП);
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника РСЦ МВС;
- стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення судом першої інстанції.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 380/4379/20 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ МВС № 317о/с від 24 квітня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Зобов`язано МВС запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду в штаті Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області згідно з вимогами статті 49-2 КЗпП. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника РСЦ МВС з 27 квітня 2020 року. Стягнено з МВС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 квітня 2020 року по 18 серпня 2020 року.     
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від     16 грудня 2020 року, апеляційну скарга Міністерства внутрішніх справ України та Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області задоволено.
Скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 380/4379/20 та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від     16 грудня 2020 року, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року залишити без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від     16 грудня 2020 року у справі № 380/4379/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
10 червня 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відмову від касаційної скарги, в якому касатор вказує, що у зв`язку зі зміною обставин просить зазначену касаційну скаргу не розглядати, оскільки ОСОБА_1 відмовляється від касаційної скарги та просить закрити провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості задоволення вказаного клопотання, Верховний Суд виходить із такого.
Відповідно до частин п`ятої та шостої     статті 337 КАС України     особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.
У разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, яка відмовилася від скарги, не допускається.
Пунктом 1 частини 1     статті 339 КАС України     передбачено, що             суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги.
Частиною другою     статті 339 КАС України     встановлено, що про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.
Отже, клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, є достатньою правовою підставою для закриття касаційного провадження у справі.
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги      ОСОБА_1 , немає.
Жодних заперечень на зазначене клопотання про відмову від касаційної скарги не надходило, подане клопотання не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін.
З огляду на викладені обставини та вимоги чинного законодавства, клопотання ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від  16 грудня 2020 року у справі № 380/4379/20, підлягає задоволенню, а касаційне провадження закриттю.
На підставі викладеного, керуючись статтями     337,     339,     345,     355 КАС України,-
УХВАЛИВ:
1. Клопотання ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги задовольнити.
2. Прийняти відмову ОСОБА_1 від касаційної скарги.
3. Касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від  16 грудня 2020 року у справі № 380/4379/20 - закрити.
4. Роз`яснити, що у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, яка відмовилася від скарги, не допускається.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак  О.А. Губська