ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

24 червня 2021 року                                                                   м. Чернівці
справа № 727/523/21
провадження 22-ц/822/633/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б.    
суддів : Литвинюк І.М., Лисака І.Н.
секретар Герман Я.І.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 квітня 2021 року в цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.
Позов обгрунтовано наступним. Вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі у період з 2003 року по 2019 рік. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31 липня 2019 року шлюб між ними розірвано.
Під час шлюбу у 2009 році було придбано автомобіль марки «Dacia Logan» 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 за кошти подаровані мамою позивачки ОСОБА_3 , внаслідок чого 10.02.2009 року реєстрація права власності на автомобіль була здійснена на позивачку.
Вказує, що автомобіль є її особистою власністю, незважаючи на те, що був придбаний під час шлюбу з відповідачем. 29.11.2019 року позивач продала автомобіль «Dacia Logan» д/н НОМЕР_1 . Згідно висновку автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості транспортного засобу № 97-11-19 від 27.11.2019 року, ринкова вартість автомобіля марки «Dacia Logan» НОМЕР_1 становить 48649 грн.
11 червня 2020 року, ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , в якому він просить стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі половини вартості автомобіля.
Просила визнати транспортний засіб марки «Dacia Logan» д/н НОМЕР_1 її особистою приватною власністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 квітня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю – відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 квітня 2021 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому воно є необґрунтованим, незаконним.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінку тому, що сім`я ОСОБА_4 з часу реєстрації шлюбу в 2003 році до часу придбання транспортного засобу 06.02.2009 року не мала доходів щоб заощадити та придбати автомобіль.
Вказаний автомобіль придбано позивачем за особисті кошти, які їй були подаровані її мамою. Вважає, що хоча автомобіль був придбаний під час шлюбу з відповідачем, однак він є її особистою власністю.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Посилається на те, що аргументи  ОСОБА_1  викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16.10.2003 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівців. 
31 липня 2019 року Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
Згідно висновку експерта № 97-11-19 від 27.11.2019 року ринкова вартість автомобіля «Dacia Logan» НОМЕР_1 становить 48649 грн. 
Згідно з виписки з рахунку у фонді ІНСЗ від 08.10.2014 року ОСОБА_5 працювала за категорією хатні робітники за період з 01.06.2002 року по 30.06.2014 року та за вказаний період отримувала доходи.
Згідно договору купівлі продажу, транспортний засіб «Dacia Logan» НОМЕР_1 , 29.11.2019 року був відчужений ОСОБА_6 за суму коштів 25000грн.
Відповідно до відповіді на запит від 28.08.2021 року №31/24/05-8 А, встановлено, що автомобіль «Dacia Logan» НОМЕР_1 був зареєстрований на ОСОБА_1 , як на одноособову власницю.
З квитанції про касові операції від 18.06.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 були внесені кошти в сумі 40000 грн. на рахунок АТ «Укрсиббанк».
З квитанції про касові операції від 25.06.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 були внесені кошти в сумі 20000 грн. на рахунок ПАТ «Банк Руский стандарт».
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 отримав спадщину після смерті матері на спадкове майно вартість якого складає 45 081,95 грн. 
З квитанції про касові операції від 19.09.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 були внесені кошти в сумі 40000 грн. на рахунок АТ «Укрсиббанк» .
З рахунку фактури №КЛ -0000039 від 06.02.2009 року вартість автомобіля «Dacia Logan» на час покупки складала 97000 грн.
Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб – платників податків ДПС України ОСОБА_2 в період часу з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року отримував доходи в ЧФДП «Нафтогазмережі».

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
       Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Аналогічне положення містить і ст. 368 ЦК України.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
             Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
       Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
       Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу може бути спростована. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і є її процесуальним обов`язком.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.
Судом встановлено що автомобіль «Dacia Logan» д/н НОМЕР_1 був придбаний в період шлюбу, а тому вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Апелянт зазначає, що кошти на придбання автомобіля в розмірі 12000 євро були подаровані їй її мамою - ОСОБА_3 , отже є її особистою власністю.
Однак, апелянтом не враховано наступного. 
У відповідності до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦК України. 
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. 
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Зі змісту п.5 ст.719 ЦК України вбачається, що договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до положень Податкового кодексу України, зазначений дохід повинен оподатковуватися.
Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що не знайшов підтвердження факт дарування грошей позивачу її матір`ю, зокрема тому, що договір дарування не оформлений відповідно до вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим є нікчемними, та не створює ніяких юридичних наслідків. Отже, немає підстав вважати, що спірний автомобіль був придбаний за кошти, які належали позивачу та є її особистою власністю.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до непогодження з рішенням суду, з посиланням на обставини та докази, зазначені в позові, які були предметом дослідження в суді першої інстанції. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що автомобіль, придбаний під час шлюбу, був куплений за особисті кошти позивача, які їй подарувала її мати, суду не представлено.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення – 29 червня 2021.
Головуючий                                                 І.Б. Перепелюк 
Судді:                                                          І.М. Литвинюк
 І.Н. Лисак