ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19089/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
           головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
           суддів:	 	Парінова А.Б., Ключковича В. Ю.	
           за участю секретаря:	 	Волошка О. Л.	

представника позивача Сіняк Д. В., представника відповідача Труфанової В. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 22.12.2020) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Клов" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Клов» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року №0000644201.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року адміністративний позов ТОВ «Клов» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників Державної податкової служби від 13 лютого 2020 року №0000644201.
При ухваленні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року призначено судове засідання щодо вирішення питання щодо розподілу судових витрат на 14 грудня 2020 року.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року суд вирішив стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Клов», понесені ним судові витрати на загальну суму 164  720,00 гривень, з яких витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 020,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 103 700,00 грн та витрати, пов`язані із проведенням експертизи 40 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників Державної податкової служби.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні клопотання щодо стягнення з відповідача судових витрат ТОВ «Клов» відмовити в повному обсязі, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, усі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від позивача, в якому, зокрема, зазначено, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість складності супроводження справи. При цьому, згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч. 5 ст. 143 КАС України).
Частиною 3 статті 252 встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Приписами ч. 3 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Аналогічна правова норма закріплена у ч. 3 ст. 143 КАС України, якою передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з положеннями ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі №120/3929/19-а.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, представником позивача заявлені вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката в рамках договору про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року №10/03-08, укладеним між позивачем та адвокатським об`єднанням «Ай Ді Пі Груп», за умовами якого останнім взято зобов`язання з надання правової допомоги з переліком видів її надання, які обумовлені пунктом 1.2 договору; відповідно до пункту 4.2 договору розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін, сторони домовились, що вартість 1 години надання правової допомоги за цим договором становить 1000,00 грн, вартість одного судового засідання у судових справах за участю керуючого партнера або адвоката за місцезнаходженням у м. Київ становить 1500,00 грн, за місцезнаходженням не у м. Київ - 2500,00 грн.
Відповідно до звіту про надану правову допомогу від 15 червня 2020 року, кількість витраченого часу у годинах становить 34 години, з яких ознайомлення та правовий аналіз акту перевірки та податкового повідомлення-рішення - 6 годин, збір та правовий аналіз документів, необхідних для передачі ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» для проведення судово-економічної експертизи - 19,5 годин, складання листа-відповіді на лист ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» та клопотання про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи - 7 годин, складання та направлення адвокатського запиту на адресу ТОВ «Агро Консоль» - 1,5 год.
Відповідно до акта №1 про надання правової допомоги від 15 червня 2020 року позивачем приймається та оплачується наступні види правової допомоги: ознайомлення та правовий аналіз акту перевірки та податкового повідомлення-рішення - 6 годин (6000 грн), збір та правовий аналіз документів, необхідних для передачі ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» для проведення судово-економічної експертизи - 19,5 годин (19500,00 грн), складання листа-відповіді на лист ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» та клопотання про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи - 7 годин (7000,00 грн), складання та направлення адвокатського запиту на адресу ТОВ «Агро Консоль» - 1,5 год. (1500,00 грн); разом 34000,00 грн.
Матеріали справи містять копію рахунку на оплату від 15 червня 2020 року та копію платіжного доручення від 23 червня 2020 року про сплату позивачем 34000,00 грн.
Відповідно до звіту про надану правову допомогу від 14 серпня 2020 року та акту про надання правової допомоги від 14 серпня 2020 року позивачем прийнято та оплачено наступні види правової допомоги: складання та направлення адвокатського запиту до СФГ «Поле» - 1 год. (1000,00 грн.); складання та направлення адвокатського запиту на адресу відповідача - 1 год. (1000,00 грн.); правовий аналіз документів, наданих ТОВ «Агро Консоль» - 3,5 год. (2500,00 грн.); проведення опитування свідків та складання протоколів опитування - 11,4 год. (11400,00 грн.); складання позовної заяви - 45,4 год. (45400,00 грн.); разом - 62300,00 грн.; АО «Ай Ді Пі Груп» виставлено позивачу рахунок на оплату від 14 серпня 2020 року, оплачений згідно платіжного доручення від 27 серпня 2020 року №187, копія якого міститься в матеріалах справи.
Позивачем також подано до суду звіт про надану правову допомогу та акт № 4 про надання правової допомоги від 10 листопада 2020 року позивачем прийнято та оплачено наступні види правової допомоги: участь у содовому засіданні 15 вересня 2020 року (1500,00 грн); участь у содовому засіданні 29 вересня 2020 року (1500,00 грн); участь у содовому засіданні 20 жовтня 2020 року (1500,00 грн); участь у содовому засіданні 10 листопада 2020 року (1500,00 грн); складання пояснень на заперечення відповідача щодо судових витрат - 1,4 год. (1400,00 грн); разом - 7400,00 грн. Оплачено згідно з платіжним дорученням від 12 листопада 2020 року №26921, копія якого міститься в матеріалах справи.
При цьому, рахунок та платіжне доручення, як первинні документи, відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-14, містять всі необхідні реквізити, в них вказано призначення платежу з посиланням на відповідний Договір та предмет оскарження.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 09 березня 2021 року у справі № 200/10535/19-а.
Так, доводи апелянта про ненадання позивачем нормативно-правових обґрунтувань щодо складності супроводження справи №640/19089/20 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість складності супроводження справи. 
Також безпідставними є аргументи апелянта в частині необхідності підтвердження відсутності юриста в штаті позивача, у зв`язку із чим останній мав потребу у зверненні за правовою допомогою до адвоката, оскільки чинне законодавства не обмежує право сторони звернутись за правовою допомогою за захистом своїх прав, при цьому, норма закону не містить положень про обов`язок надання до суду підтвердження потреби у зверненні сторони за правовою допомогою до адвоката в якості доказу понесених витрат на правничу допомогу.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з  висновками суду першої інстанції щодо існування підстав для задоволення зави позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у повному обсязі. 
Щодо стягнення з відповідача витрат понесених позивачем у зв`язку із проведенням судово-економічної експертизи за запитом ТОВ «Клов», колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини 1 та пункту 3 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Частиною п`ятою статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
З матеріалів справи вбачається наявність копії договору №06-05/2001 від 06 травня 2020 року про надання експертних та консультаційних послуг, укладеного із ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» про надання експертних та консультаційних послуг з додатковою угодою №1 від 06 травня 2020 року, відповідно до якого ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» надається позивачу послуга із надання висновку екперта з питань, наведених у запиті ТОВ «Клов» від 06 травня 2020 року; ціна послуг складає 40 000,00 грн.
Позивачу виставлено рахунок на оплату послуг від 06 травня 2020 року №06/05-1 на суму 40000,00 грн, які сплачені відповідно до платіжного доручення від 07 травня 2020 року №21641.
Відповідно до акту приймання-передачі послуг від 30 липня 2020 року ТОВ «Клов» прийнято послуги, визначені договором.
Крім іншого, матеріали справи містять висновок експерта №1041/44001 за результатами судово-економічної експертизи за запитом ТОВ «Клов», складений 30 липня 2020 року, який відповідає вимогам, встановленим статтею Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством; зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Як вбачається із змісту доводів апеляційної скарги, що у повній мірі підтримані представником відповідача в судовому засіданні, останній вважає, що такі витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки експертиза проведена на позивачем на власний розсуд та не спростовує висновків акту перевірки, що слугували підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.
Колегія суддів не погоджується із наведеними доводами апелянта, оскільки вказаний експертний висновок стосується саме правомірності формування позивачем податкових зобов`язань та покладений в основу рішення суду першої інстанції. 
Як зазначалось, приписами частини 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Натомість, відповідач у відзивах на позовну заяву та апеляційній скарзі обґрунтованих доводів щодо неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу з предметом позовних вимог та складністю справи не навів.
Також, колегія суддів не вбачає підстав для скасування спірного додаткового рішення суду в частині стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 21 020,00 грн, оскільки такий сплачено у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджена загальна сума понесених позивачем судових витрат, яка становить 164 720,00 грн, з яких витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 020,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 103 700,00 грн. та витрати, пов`язані із проведенням експертизи 40 000,00 грн. 
При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Клов" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.
Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А.Б. Парінов	

(Повний текс постанови виготовлено 04.06.2021)