ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/2260/20
Номер провадження: 22-ц/819/1123/21

Постанова
Іменем України
16 червня 2021 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів:  Бездрабко В.О., Приходько Л.А.
розглянувши у письмовому проваджені апеляційну скаргу  адвоката Тільненка Владислава Володимировича, який діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 квітня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Ус О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції
У лютому 2020 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 05.11.2011 року перебуває у зареєстрованому з відповідачем шлюбі, від якого мають двох малолітніх синів. Після фактичного припинення ведення спільного проживання, малолітні діти залишились проживати разом з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку не надає, розвитком дітей не цікавиться. Вона не може самостійно утримувати дітей, оскільки має скрутне матеріальне становище. Посилаючись на наведене, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1300 грн на кожну дитину, які підлягають індексації  відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження зазначеного нею у позовній заяві розміру аліментів, а визначена судом сума становить 50% встановленого в Україні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На зазначене рішення суду ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині визначеного судом розміру аліментів скасувати і ухвалити в цій частині нове яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про те, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Зокрема посилається на те, що відповідач не надав суду жодного належного доказу про свої доходи та свій матеріальний стан, які б підтвердили його неспроможність сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

Позивач та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-4).

Згідно акту від 16.01.2020 року складеного комісією в складі головного інженера Берлінського В., майстра Карчовської Л. проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 та встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_1 не зареєстрована, однак, проживає разом з малолітніми дітьми ОСОБА_6 , 2013 р.н. та ОСОБА_7 , 2016 р.н. (а.с.8).

Позиція апеляційного суду.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що  підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. 

Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

У зв`язку з наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.

Проте, колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які підлягають стягненню. На думку колегії суддів, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не в повній мірі враховано всі обставин, положення ст. ст.141,180,182 СК України, згідно яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а при визначенні розміру аліментів має враховуватись стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, у зв`язку з чим вважає, що доводи апеляційної скарги позивача заслуговують на увагу.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, а тому, враховуючи встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду та вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є чоловіком працездатного віку, доказів неможливості працевлаштуватися за станом здоров`я матеріали справи не містять, а тому зобов`язаний утримувати на рівні із матір`ю дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що сума аліментів на дитину у розмірі 1300 грн відповідає встановленому в Україні прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку і це є достатнім для утримання дитини, оскільки встановлений в Україні прожитковий мінімум для дитини відповідного віку є мінімальним рекомендованим і розмір присуджених за рішенням суду аліментів може бути більшим за встановлений мінімум.

Виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, а також враховуючи, що розмір аліментів повинен сприяти гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей, апеляційний суд вважає, що буде справедливим наразі стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі по 2 000 грн на кожну дитину.

Суд вважає, що такий розмір аліментів є об`єктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 на утримання дітей.

       Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Тільненка Владислава Володимировича, який діє від імені ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 квітня 2021 року змінити в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 , збільшивши суму аліментів стягнутих з ОСОБА_2    на користь  ОСОБА_1 , на утримання дітей –  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1300 грн до 2000 грн на кожну дитину.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько