ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  920/264/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання:  Гогусь В. О.,

за участю представників сторін:
позивача  - Титаренко В. В. (самопредставництво, в режимі відеоконференції)
відповідача  - Дубовик В. В. (адвокат, в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сумської міської ради

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 (колегія суддів: Попікова О. В. - головуючий, Пашкіна С. А., Євсіков О. О.) і рішення Господарського суду Сумської області від 30.11.2020 (суддя Котельницька В. Л.) у    справі

за позовом Сумської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"
про визнання укладеною додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Сумська міська рада звернулася до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (далі - ТОВ "Сумитеплоенерго") про визнання укладеною з 31.01.2020 Додаткової угоди №   2 від 29.01.2020 (далі - Додаткова угода № 2) до договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми від 01.09.2005 № УКМ-0047 (далі - договір оренди) та додаткової угоди до нього від 30.04.2013 у редакції позивача (щодо встановлення вартості об`єкта оренди станом на 29.01.2020, нового розміру орендної плати та методики її обчислення). 

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю укладення додаткової угоди до договору оренди внаслідок списання з балансу відповідача основних засобів, а також затвердження Сумською міською радою Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Суми в новій редакції зі зміненими ставками орендної плати.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Сумської області від 30.11.2020, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021, у задоволенні позовних вимог Сумської міської ради про визнання укладеною Додаткової угоди № 2 до договору оренди відмовлено в повному обсязі. 

2.2. Господарський суд Сумської області виходив із того, що позивачем не доведено наявності підстав для укладення Додаткової угоди № 2 до договору оренди в судовому порядку. Апеляційна інстанція погодилася з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог, при цьому зазначила, що під час укладання договору оренди сторони передбачили можливість зміни орендної плати у разі внесення змін до Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади. Рішенням Сумської міської ради були внесені зміни до зазначеної Методики - збільшено розмір орендної ставки з 3 % до 10 %. Проте у Методиці визначено порядок розрахунку орендної плати, яка розраховується з вартості орендованого майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки. Оскільки докази проведення незалежної оцінки об`єкта оренди, згідно з якою вартість об`єкта оренди визначена в сумі 142 842 380 грн матеріали справи не містять, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо непідтвердження позивачем зміни вартості об`єкта оренди та необґрунтованості позовних вимог.  

3. Короткий зміст касаційної скарги 

3.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Сумської області від 30.11.2020 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021, Сумська міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким визнати укладеною з 31.01.2020 Додаткову угоду № 2 від 29 01.2020 до договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми від 01.09.2005 № УКМ- 0047 та додаткової угоди до нього від 30.04.2013 у редакції, викладеній у касаційній скарзі. 

3.2. Скаржник вважає оскаржувані судові рішення незаконними та необґрунтованими, зазначає, що суди при ухваленні судових рішень неправильно застосували норми матеріального права. Сумська міська рада наголошує, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 921/116/18 (статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"). Крім того скаржник вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, зокрема статей 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України, висновок про застосування яких викладений у постанові  Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19.  

3.3. Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2021 було встановлено строк ТОВ "Сумитеплоенерго" для подання відзиву на касаційну скаргу до 14.05.2021. ТОВ "Сумитеплоенерго" подало відзив на касаційну скаргу 28.05.2021, тобто з пропуском строку, встановленого судом.  

ТОВ "Сумитеплоенерго" у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що у зв`язку з необхідністю формування належної правової позиції та обмежувальними заходами, запровадженими у зв`язку з карантином, відповідачу був необхідний додатковий строк для підготовки відзиву. При цьому з клопотанням про поновлення строку для подання відзиву на касаційну скаргу ТОВ "Сумитеплоенерго" не звертається.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Оскільки відзив на касаційну скаргу поданий відповідачем з порушенням строку, визначеного ухвалою Верховного Суду від 22.04.2021, то відповідно до положень статті 118, частини 1 статті 295 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд залишає відзив без розгляду.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Як установлено судами попередніх інстанцій, 03.08.2005 Сумська міська рада прийняла рішення № 1338-МР "Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії", згідно з яким вирішила передати в оренду цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії (далі - ЦМК), який належить територіальній громаді міста Суми, ТОВ "Сумитеплоенерго". 

4.2. На виконання цього рішення 01.09.2005 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди ЦМК у місті Суми, відповідно до умов якого позивач (Орендодавець за договором) передав, а відповідач (Орендар за договором) прийняв у строкове платне користування ЦМК у місті Суми, склад і вартість якого визначено відповідно до акта оцінки, складеного 01.08.2005 в сумі 36 825 416, 50 грн (основні фонди за залишковою вартістю).

4.3. Факт передачі орендованого майна відповідачу підтверджується актом приймання - передачі від 01.09.2005.

4.4. Договір оренди визнаний дійсним рішенням Господарського суду Сумської області від 29.01.2008 у справі № 10/33-08, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.04.2008.

4.5. 24.04.2013 Сумська міська рада прийняла рішення № 2303-МР "Про укладення додаткової угоди до договору оренди від 01.09.2005 № УКМ 0047 цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми", відповідно до якого вирішено укласти додаткову угоду до договору оренди. 30.04.2013 на виконання зазначеного рішення, між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору оренди, відповідно до якої договір оренди викладено в новій редакції (далі - договір оренди у редакції 2013 року).

4.6. Відповідно до пункту 1.1 договору оренди у редакції 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування на умовах, визначених цим договором, ЦМК у місті Суми, склад і вартість якого визначено відповідно до акта оцінки вартості об`єкта оренди, складеного згідно зі звітом про незалежну оцінку, який є додатком до цього договору.

4.7. Рішенням Господарського суду Сумської області від 19.08.2013 у справі №   920/1248/13 визнано дійсною з 30.04.2013 додаткову угоду до договору оренди у редакції 2013 року.

4.8. Відповідно до пункту 2.1 договору оренди у редакції 2013 року орендар вступає в строкове платне користування Об`єктом оренди з моменту підписання Сторонами Договору та акта приймання-передачі Об`єкта оренди.

4.9. Факт передачі відповідачу об`єкта оренди підтверджується актом приймання-передачі від 30.04.2013. Відповідно до акта оцінки вартості об`єкта оренди від 29.04.2013 вартість об`єкта оренди складає 144 252 065,00 грн. Вартість об`єкта оренди визначена на підставі звіту про незалежну оцінку відповідно до переліку майна.

4.10. Пунктом 3.1 договору оренди у редакції 2013 року встановлено, що орендна плата за Об`єкт оренди розраховується на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Суми, затвердженої відповідним рішенням Сумської міської ради (далі - Методика). Розрахунок орендної плати є додатком 3 до цього Договору.

4.11. Згідно з пунктом 3.5 договору оренди у редакції 2013 року розмір орендної плати переглядається в сторону збільшення або зменшення на вимогу однієї з Сторін у разі внесення змін та доповнень до Методики, у разі змін у складі та вартості Об`єкта оренди (крім випадків дострокового списання), в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

4.12. Відповідні зміни до цього Договору вносяться в письмовій формі та підписуються Сторонами.

4.13. Пунктом 8.3 договору оренди у редакції 2013 року встановлено, що орендодавець має право вимагати змін умов Договору в порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим Договором.

4.14. Згідно з положеннями пунктів 11.3, 11.4 договору оренди у редакції 2013 року, зміни умов договору оформлюються додатковими угодами до Договору, що підписуються Сторонами, та є його невід`ємними частинами. Пропозиція Сторони щодо перегляду умов Договору надається письмово іншій стороні, яка в місячний термін повинна їх розглянути.

4.15. 31.10.2018 Сумська міська рада прийняла рішення № 4067-МР "Про проведення оцінки ЦМК у місті Суми, переданого в оренду ТОВ "Сумитеплоенерго", яке згодом було визнано таким, що втратило чинність на підставі рішення Сумської міської ради від 29.07.2020 № 7281-МР.

4.16. 06.02.2019 Сумська міська рада прийняла рішення № 4507-МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 01.02.2012 № 1186-МР "Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Суми та пропорції її розподілу та Типового договору оренди нерухомого комунального майна (зі змінами)", яким внесла зміни до Методики, виклавши її в новій редакції.

4.17. Відповідно до додатку 1 до Методики, орендна ставка за використання цілісного майнового комплексу комунального підприємства зросла в порівнянні з попередньою редакцією Методики та становить 10 відсотків.

Орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати; на основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди; з урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди (пункт 4 Методики).

Згідно з пунктом 5 Методики розмір річної орендної плати за цілісний майновий комплекс комунального підприємства (його структурного підрозділу) визначається за формулою: Опл = ((Воз + Внм) х Сор.ц) /100, де Опл - розмір річної орендної плати, грн; Воз - вартість основних засобів за незалежною оцінкою на час оцінки об`єкта оренди, грн; Внм - вартість нематеріальних активів за незалежною оцінкою на час оцінки об`єкта оренди, грн; Сор.ц - орендна ставка за використання цілісних майнових комплексів комунальних підприємств (їх структурних підрозділів), визначена згідно з додатком 1.

Згідно з пунктами 7 і 9 Методики та Типового договору оренди нерухомого комунального майна, затверджених рішенням Сумської міської ради № 4507-МР від 06.02.2019, розмір як річної, так і місячної орендної плати розраховується з вартості орендованого майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки.

4.18. 29.01.2020 Сумська міська рада прийняла рішення № 6363-МР "Про внесення змін до договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми від 01.09.2005 № УКМ-0047 та додаткової угоди до нього від 30.04.2013", яким внесені зміни до договору на умовах, визначених в проекті Додаткової угоди № 2 з додатками №№ 1, 2, 3.

У преамбулі цього рішення зазначено, що підставою для внесення змін до договору оренди є списання з балансу відповідача основних засобів, а також затвердження Сумською міською радою Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Суми в новій редакції зі зміненими орендними ставками.

Відповідно до пункту 3 зазначеного рішення департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради доручено вжити заходів щодо укладення з відповідачем Додаткової угоди № 2 у порядку, визначеному законодавством України.

4.19. 31.01.2020 на виконання рішення Сумської міської ради від 29.01.2020 №   6363-МР "Про внесення змін до договору оренди цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми від 01.09.2005 № УКМ-0047 та додаткової угоди до нього від 30.04.2013" відповідачу були направлені супровідним листом підписані Сумським міським головою Лисенком О.М. та скріплені печаткою Сумської міської ради такі документи:
- Додаткова угода № 2 від 29.01.2020 до договору оренди та додаткової угоди до нього від 30.04.2013;
- Акт від 29.01.2020 оцінки вартості ЦМК у місті Суми (додаток 1 до Додаткової угоди № 2);
- Акт приймання - передачі від 29.01.2020 ЦМК у місті Суми (додаток 2 до Додаткової угоди № 2);
- Розрахунок від 29.01.2020 розміру орендної плати за оренду ЦМК у місті Суми (Додаток 3 до Додаткової угоди № 2);
- Перелік майна, що входить до складу цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми.

В Додатках №1, №2, №3 до Додаткової угоди № 2 вартість об`єкта оренди визначена в сумі 142 842 380 грн.  

4.20. Зазначений супровідний лист з додатками отриманий відповідачем 31.01.2020.

4.21. 03.03.2020 позивач отримав лист відповідача від 28.02.2020 №   28/02, згідно з яким відповідач заперечував наявність підстав для укладення Додаткової угоди №   2.  

4.22. Спір виник у зв`язку з наявністю/відсутністю підстав для визнання укладеною Додаткової угоди № 2 у судовому порядку. 

5. Позиція Верховного Суду 

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга Сумської міської ради не підлягає задоволенню з огляду на таке.

5.2. Касаційну скаргу з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 921/116/18 (статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"). Крім того, скаржник вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, зокрема статей 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України, висновок про застосування яких викладений у постанові  Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19.  

5.3. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскарження судових рішень з підстави, передбаченої цим пунктом, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.4. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №   696/1693/15-ц (провадження №   14-737цс19).

5.5. Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку не підтвердилися, з огляду на наступне.
  
5.6. Предметом позову у справі є вимога Сумської міської ради про визнання укладеною Додаткової угоди № 2 до договору оренди та додаткової угоди до нього в редакції, запропонованій позивачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що чинним законодавством та договором передбачена можливість внесення змін до договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у випадках, встановлених договором. 

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено порядок зміни та розірвання господарських договорів. Так, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. 

За положеннями статті 654 Цивільного кодексу України всі зміни та доповнення до договору вчиняються в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається. За відсутності узгоджених та підписаних сторонами в письмовій формі ініційованих позивачем змін до договору оренди висновки суду про відсутність між сторонами спору про внесення таких змін є помилковими.

Отже, договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом, і такі зміни вчиняються в такій самій формі, що й договір, який змінюється. 

5.7. Згідно зі статтю 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. 

Майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, зокрема, регулює Закон України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (тут і надалі у редакції Закону № 2269-XII, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються, зокрема органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності (частина 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України. Спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства.

5.8. У справі, яка розглядається, суди установили, що на виконання рішення Сумської міської ради щодо внесення змін до договору оренди та додаткової угоди до нього, відповідачу була направлена, зокрема Додаткова угода № 2 від 29.01.2020, якою змінювалися умови договору оренди у бік збільшення розміру орендної плати та зменшення вартості об`єкта оренди. Правовою підставою для укладення Додаткової угоди № 2 стало внесення змін до Методики розрахунку орендної плати, якою передбачалися нові орендні ставки за використання ЦМК комунальних підприємств. Цією ж Методикою розмір як річної, так і місячної орендної плати повинен розраховуватися з вартості орендованого майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки. Проте суди встановили, що позивач не провів незалежну оцінку вартості об`єкта оренди, однак визначив вартість об`єкта оренди  у сумі 142 842 380,00 грн, у той час як згідно з актом приймання-передачі ЦМК у місті Суми від 30.04.2013 загальна вартість об`єкта оренди становила 144   252   065,00 грн і була визначена на підставі звіту про незалежну оцінку відповідно до переліку майна. Однак, за доводами позовної заяви, в чинний договір оренди мають бути внесені зміни відповідно до зміненої вартості об`єкта оренди (внаслідок списання з балансу відповідача основних засобів, а не на підставі проведення незалежної оцінки) та обчислено оренду плату за новою вартістю та новою Методикою за збільшеними орендними ставками. 

5.9. Оскільки суди встановили, що позивач не надав доказів проведення незалежної оцінки об`єкта оренди, згідно з якою вартість об`єкта оренди визначена у сумі 142 842 380,00 грн, водночас розрахунок розміру орендної плати за користування ЦМК згідно з пунктами 7, 9 Методики повинен здійснюватися саме з урахуванням вартості орендованого майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки, то відповідного договірного чи законодавчого обґрунтування внесення таких змін у судовому порядку до договору оренди шляхом визнання укладеною з 31.01.2020 Додаткової угоди №   2 до договору оренди немає. Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для внесення змін до договору оренди у судовому порядку з мотивів, наведених у позовній заяві, є правомірними.

5.10. У справі № 921/116/18, на яку посилається скаржник, предметом позову є вимоги про спонукання укласти договір про надання послуг з оцінки необоротних активів, переданих в оренду. Як на підставу позовних вимог позивач посилався на те, що укладений між сторонами договір оренди закінчився, проте на підставі судового рішення договір оренди був продовжений на тих самих умовах, що відповідно до статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вимагає проведення оцінки об`єкта оренди. Суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, оскільки зазначив, що оцінка майна обов`язково проводиться для визначення розміру орендної плати або перед укладанням договору оренди, або перед продовженням (поновленням) договору оренди. 

Зважаючи на те, що у справі, яка переглядається та у справі № 921/116/18 правовідносини, зміст, підстави позову та фактичні обставини не є подібними, тому висновки, сформульовані Верховним Судом при вирішенні справи № 921/116/18, не можуть бути застосовані при вирішенні справи № 923/264/20. 

5.11. У справі № 910/16505/19, на яку посилається скаржник, викладено загальний висновок з посиланням на статті 73, 74, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України про те, що на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, та робити висновок, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. 

За твердженням скаржника, суд апеляційної інстанції у порушення статті 79 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про відсутність доказів істотної зміни стану об`єкта оренди внаслідок списання активів об`єкта оренди. Проте скаржник зазначає, що він надавав належні, допустимі та неспростовані докази істотної зміни об`єкта оренди, а відповідач, на думку скаржника, взагалі не надав жодних доказів. 

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України   наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Одночасно статтею 86 Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з`ясування фактичних обставин справи здійснюється судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18, предмет доказування у кожній конкретній справі складає певну сукупність фактів, які мають матеріально-правове значення, встановлення яких необхідне для ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення у справі. Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права, а також підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду.

5.12. Зважаючи на те, що до предмета доказування у цій справі належить, зокрема  встановлення фактичних обставин щодо порядку визначення вартості об`єкта оренди, і суди установили, що позивач не провів незалежну оцінку вартості об`єкта оренди, однак визначив вартість об`єкта оренди не у спосіб, передбачений договором оренди та Методикою, загальна вартість об`єкта оренди, яка визначена на підставі звіту про незалежну оцінку від 29.04.2013 становить 144   252   065,00 грн, відповідно до положень статті 86 Господарського процесуального кодексу України, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність належних доказів для задоволення позовних вимог.  

5.13. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.    

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

6.3. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.4. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.5. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі про порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права господарськими судами попередніх інстанцій не підтвердилися, не спростовують висновків господарських судів, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. 

7. Судові витрати

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Сумської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 і рішення Господарського суду Сумської області від 30.11.2020 у справі № 920/264/20 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 і рішення Господарського суду Сумської області від 30.11.2020 у справі №   920/264/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             Н. О. Багай

Судді                                                                                                          Т. Б. Дроботова  
                                                                                                                                
                                                                                                                    Ю. Я. Чумак