Справа № 428/10413/20 
Провадження № 22-ц/810/421/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08  червня 2021 року   м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого – Лозко Ю.П. 
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Сінько А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 квітня 2021 року постановлену судом у складі: судді Шубочкіної Т. В. в приміщенні того ж суду
у цивільній справі про визнання трудового договору розірваним, стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги при звільненні,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Ромашка"

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з вказаним позовом, в якому просила визнати трудовий договір між нею та ТОВ «Ромашка» розірваним з 09 вересня 2020 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України;стягнути з ТОВ «Ромашка» на користь позивачки заробітну плату за липень – серпень 2018 року у сумі 7 446, 00 гривень, та вихідну допомогу при звільненні за ч.3 ст. 38 КЗпП України в розмірі 12 519,00 гривень.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 квітня 2021 року провадження  у справі за вказаним позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Ромашка", в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за липень – серпень 2018 року в сумі 7446 гривень закрито.
У задоволенні клопотання відповідача про залишення позову ОСОБА_1 до ТОВ "Ромашка" в частині вимог про визнання трудового договору розірваним, стягнення вихідної допомоги при звільненні відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 12 квітня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнит и її позовні вимоги в повному обсязі, та в якості доводів скарги зазначає, що відповідач був обізнаний про дату розгляду справи підготовчого провадження та вчасно отримав позовну заяву, проте з відповідним клопотанням в якому, зокрема, просив суд закрити провадження у справі в частині вимог позивачки про стягнення заборгованості по заробітній платі за липень – серпень 2018 року в сумі 7446 гривень з підстав передбачених п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України звернувся до суду вже під час розгляду справи по суті, також скаржниця зазначає про порушення судом норм процесуального права, оскільки постановляючи оскаржуване судове рішення суд не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи, зокрема, не допитав свідків з боку позивачки, а відразу розглянув вказане клопотання відповідача, що вважає є підставами для скасування.
Інші посилання позивачки які містить апеляційна скарга, зводяться до обґрунтування позову.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржниці ОСОБА_1 та представника відповідача - адвоката Суткової Р.А. за доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду про закриття провадження  у справі за її позовом, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за липень – серпень 2018 року в сумі 7446 гривень, тому в іншій частині, ухвала суду від 12 квітня 2021 року не є предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам ухвала суду в оскаржуваній частині відповідає.
Предметом позову є матеріально – правова вимога позивача до відповідача щодо якої вона просить ухвалити рішення, а підставою – обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Постановляючи ухвалу в оскаржуваній частині суд виходив з того, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 липня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні її позовних вимог до ТОВ "Ромашка" про стягнення заборгованості по заробітній платі за липень – серпень 2018 року в сумі 7446 гривень, яке не оскаржено позивачкою, тому є підстави для застосування в даному випадку вимог п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Такі висновки суду є вірними з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За змістом пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 липня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ТОВ «Ромашка», зокрема, про стягнення з останнього на користь позивачки заборгованості по заробітній платі за липень-серпень 2018 року.
Вказане рішення суду набрало законної сили.
Отже, висновки суду в оскаржуваній частині ухвали про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ТОВ «Ромашка» на її користь заборгованості по заробітній платі за липень – серпень 2018 року в сумі 7446 гривень, з підстав п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України є вірними, оскільки набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, і не дають підстав дійти висновку про порушення судом норм процесуального права з мотивів наведених у скарзі.
За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду в оскаржуваній частині є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 274, 365, 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 квітня 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Дата складення повної постанови – 14 червня 2021 року.

Головуючий                                                                 Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова