Ухвала
Іменем України 

26 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 161/16455/19
провадження № 51-1997ск21
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року щодо нього, 
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вказаним судовим рішенням, порушує питання про його скасування.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог  п. 4 ч. 2 та частин 3, 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни                 судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному засуджений у своїй касаційній скарзі формально посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущенні апеляційним судом та не наводить обґрунтування з огляду на ч. 1 ст. 412 КПК України, а також не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування ухвали апеляційного суду, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.
Також усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Крім того, засуджений ОСОБА_4 , який не перебуває під вартою, всупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України не додав до своєї скарги її копій з додатками у  кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Що стосується клопотання про зупинення виконання судового рішення, то згідно ч. 1 ст. 430 КПК України, суддя-доповідач вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються лише після відкриття касаційного провадження. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу ОСОБА_4 буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                   ОСОБА_3