ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 р.	Справа № 520/1588/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.
представника позивача Ціленка І.В.
представника відповідача - Маслоша С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 року (суддя Тітов О.М.; м. Харків; повний текст рішення складено 07.08.2020)  по справі № 520/1588/2020
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області                               
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУНП в Харківській області), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 40 від 17.01.2020 року про застосування до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 29 о/с від 04.02.2020 року про звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади начальника Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області;
- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.02.2020 року по день ухвалення рішення судом;
- рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази на підставі яких його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в поліції є протиправними, а обставини, які були відображені у висновках службового розслідування та покладені в його основу - такими, що не відповідають дійсності.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 40 від 17.01.2020 року про застосування до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 29 о/с від 04.02.2020 року про звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади начальника Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.
Поновлено майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м.Харків, вул.Жон Мироносиць, 5, код ЄДРПОУ 40108599) на користь ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.02.2020 року по день фактичного поновлення на посаді.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення дисциплінарною комісією приписів ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, оскільки членами дисциплінарної комісії було вжито всіх необхідних заходів з спрямованих на відібрання пояснення від ОСОБА_1 , проте останній відмовився від надання пояснення, про що членами дисциплінарної комісії відповідно до положень ч. 3 ст. 18 Дисциплінарного статуту було складено акт № 13/119/12-2019, який долучено до матеріалів службового розслідування. Також скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що відсутність адміністративного матеріалу вказує на відсутність протиправної поведінки позивача відносно поліцейських, оскільки за обставинами можливих неправомірних дій майора поліції ОСОБА_1 було розпочато кримінальне провадження № 12019220470006979 за частиною 1 статті 345 КК України, отже правові підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП були відсутні. Крім того, суд не взяв до уваги в якості доказів протиправної поведінки позивача пояснення поліцейських, отримані в ході службового розслідування.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (надалі - Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах Національної поліції України на посаді начальника Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.
Наказом ГУНП в Харківській області від 17.01.2020 року № 40 майора поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України (а.с.69).
Так, із змісту вищевказаного наказу вбачається, що службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 30.12.2019 року № 2247, встановлено, що 30.12.2019 року близько 00:45 на території гаражного кооперативу Дружба», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 3, виник конфлікт між громадянином ОСОБА_2 , та охоронцями даного кооперативу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У ході конфлікту між ОСОБА_2 та охоронцем ОСОБА_3 розпочалася бійка. У подальшому до вказаного конфлікту втрутився Позивач, який у цей час перебував на території кооперативу. На місце події прибув наряд патрульної поліції, який був викликаний іншим охоронцем ОСОБА_4 .
Як зазначено у тексті спірного наказу у ході врегулювання конфлікту та збору первинних матеріалів Позивач почав поводити себе агресивно у відношенні поліцейських патрульної поліції, висловлювався нецензурною лайкою на їх адресу та погрожував фізичною розправою.
30 грудня 2019 року СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області були внесені відомості до ЄРДР за № 12019220470006967 за ч. 2 ст. 296 КК України та за № 1201019220470006979 за ч. 1 ст. 345 КК України за фактом можливих неправомірних, у тому числі начальника Липецького відділення поліції Харківського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 . Зазначені матеріали були направлені до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві.
За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що 30.12.2019 року начальник Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 не виконав вимоги ч. 2 ст. 18, п. 3 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у частині не вжиття заходів щодо припинення правопорушення з боку ОСОБА_2 під час нанесення тілесних ушкоджень охоронцю ГК «Дружба» ОСОБА_3 , а навпаки прийняв участь у конфлікті даних осіб; порушив вимоги пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, в частині неповідомлення за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» про факт конфліктної ситуації у ГК «Дружба» між ОСОБА_2 та охоронцем ОСОБА_3 ; підпункту 6 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неутримання від протиправних дій, які підривають авторитет Національної поліції України в частині виявлення до неповаги до поліцейських патрульної поліції, недотримання норм ділового мовлення, використання ненормативної лексики по відношенню до поліцейських;, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині недотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійного виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативних актів.
На підставі вищевикладених обставин наказом ГУНП в Харківській області від 04.02.2020 року № 29 о/с позивач з 04.02.2020 року був звільнений зі служби, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.78).
Не погодившись із вказаними наказами позивач звернувся з позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при проведенні службового розслідування не вжито достатніх та необхідних заходів щодо встановлення обставин, які є необхідними для притягнення особи для дисциплінарної відповідальності, а висновок, складений за його результатами, не відповідає вимогам щодо повноти та об`єктивності і взагалі не підтверджує факту вчинення позивачем саме дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), ч.2 ст.19 якого закріплено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною 1 статті 77 Закону № 580-VIII визначено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.
Зокрема, п. 6 ч. 1 цієї статті визначає як підставу звільнення - реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Так, Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції (далі - Дисциплінарний статут), у преамбулі якого вказано, що цей статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Cлужбова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
Частиною 2 цієї статті встановлено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Згідно зі ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Водночас, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.
Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.
Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.
Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.
Відповідачем до матеріалів справи надано акт про відмову надати пояснення від 02.01.2020 року, який складений інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Шамодило М.В. у присутності ОСОБА_5 (а.с.106).
Зі змісту вказаного акту встановлено, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 дати письмові пояснення в рамках службового розслідування призначеного наказом ГУНП  в Харківській області від 30.12.2019 №2247, однак позивач відмовився надати пояснення.
Таким чином, посилаючись на вказаний акт відповідач зазначив, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати пояснення в рамках службового розслідування, проте не скористався такою нагодою та відмовився від надання пояснень.
Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято такі доводи відповідача, оскільки як встановлено судом, у період з 30.12.2019 по 08.01.2020 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується відповідною довідкою про тимчасову непрацездатність № 73 (а.с.35). Отже, виклик про дату час та місце розгляду справи повинен був надісланий відповідачем рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Проте всупереч приписам ст. 18 Дисциплінарного Статуту позивач не викликався до дисциплінарної комісії для надання пояснень, що не заперечується відповідачем.
Згідно з ч. 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Приписи частин 1, 2 статті 22 Дисциплінарного статуту визначають, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.
Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, до нього, на підставі службового розслідування, проведеного з дотриманням процедури проведення, у разі наявності підстав, застосовується певний вид дисциплінарного стягнення, що обов`язково повинно відповідати характеру та значимості проступку, з дотриманням принципу пропорційності до вчиненого порушення та шкоди, завданої внаслідок здійснення такого проступку.
Порядок проведення службового розслідування затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893).
При цьому, п.1 Розділу 2 Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Пунктом 4 розділу 2 Порядку №893 закріплено, що у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).
Згідно пунктів 2-5 розділу 6 Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження). У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи.
У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Таким чином, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Як вбачається з висновку службового розслідування відносно позивача, в його діях встановлено наявність дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні  вимог ч. 2 ст. 18, п. 3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» п. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 року № 100, пп. 6 п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, абз.6,10 п.1 розділу ІІ п 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.п. 1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію».
Службовим розслідуванням встановлено, що 30.12.2019 року близько 00:45 на території гаражного кооперативу Дружба», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Бучми,3 виник конфлікт між громадянином ОСОБА_2 , та охоронцями даного кооперативу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У подальшому до вказаного конфлікту втрутився Позивач, який у цей час перебував на території кооперативу. 
Також у висновку зазначено, що у ході конфлікту громадянин ОСОБА_2 почав бійку з охоронцем громадянином ОСОБА_3 та наніс йому близько 5 ударів руками у область обличчя. З метою захисту від протиправних дій громадянина ОСОБА_2 , охоронник ОСОБА_3 повалив останнього на землю та почав  тримати. В свою чергу його товариш ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , який був присутній під час зазначених подій, вдарив охоронника ОСОБА_3 у потилицю. У зв`язку з цим, охоронник ОСОБА_3 був змушений підвестись  та ухилитись від ударів майора поліції ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_2 до приїзду наряду патрульної поліції, яких викликав інший охоронець ОСОБА_4 .
Як зазначено у висновку службового розслідування, у ході врегулювання конфлікту та збору первинних матеріалів майор поліції ОСОБА_1 та громадянин ОСОБА_2 почали поводити себе агресивно у відношенні  працівників патрульної поліції, особисто майор поліції ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою та висловлював погрози на їх адресу, схопив за однострій лейтенанта поліції ОСОБА_6 намагаючись зірвати нагрудну камеру.
З метою припинення протиправних дій майора поліції ОСОБА_1 відносно нього були застосовані заходи фізичної сили та спецзасіб - кайданки.
Також у висновку службового розслідування зазначено, що у ході моніторингу мережі Інтернет було з`ясовано, що вказана подія за участю начальника Липецького ВП майора поліції ОСОБА_1 набула суспільний резонанс та була висвітлена у регіональних та загальнодержавних засобах масової інформації.
Опитані у ході службового розслідування поліцейські, які були на місці події надали аналогічні за змістом пояснення, та зазначили, що дійсно відбувся конфлікт між майором поліції ОСОБА_1 та працівниками патрульної поліції, позивач погрожував останнім та виражався на їх адресу нецензурною лайкою, плював у обличчя поліцейським.
В свою чергу позивач наполягає на тому, що він втрутився до вказаного конфлікту, проте з метою його припинення.
До позовної заяви були додані копії письмових пояснень самого охоронця, ОСОБА_3 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 не мав жодного відношення до конфлікту та навпаки намагався його врегулювати. Крім того, у своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначає, що по прибуттю на місце події наряду патрульної поліції конфлікт між охороною кооперативу та ОСОБА_2 , вже було вичерпано про що було проінформовано поліцейських.
Також в судовому засіданні були допитані в якості свідків охоронці ГК «Дружба»: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що у них з позивачем 30.12.2019 року  не було жодного конфлікту.
Отже, показання охоронців ГК «Дружба», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані в судовому засіданні, в якості свідків, суперечать обставинам та поясненням цих осіб, які викладені відповідачем у висновку службового розслідування (стосовно конфлікту та бійки позивача з охоронцями ГК «Дружба»), за результатами якого прийняті оскаржені накази.
Крім того, відповідачем, під час прийняття оскаржуваного рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, не були враховані обставини, визначені ст. 19 Дисциплінарного статуту.
Дисциплінарною комісією не було забезпечено повне, всебічне й об`єктивне проведення службового розслідування із встановленням всіх фактичних обставин справи, вини ОСОБА_1 у вчиненні ним ймовірного дисциплінарного проступку, не було враховано його особу, його попередню поведінку та його ставлення до служби.
Так, позивачем надано до матеріалів справи свою службову характеристику, надану начальником Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , з якої вбачається що майор поліції ОСОБА_1 за роки служби характеризується виключно з позитивного боку, як дисциплінований та принциповий у вирішенні службових питань керівник. Вміє правильно будувати стосунки із громадянами та колегами по роботі. Здатний якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості. Завдання, що стоять перед Національною поліцією України у справі боротьби зі злочинністю та правопорушеннями розуміє вірно, завжди прагне до їх виконання. ОСОБА_1 притаманні працьовитість, почуття відповідальності за доручену справу, наполегливість у вирішенні поставлених завдань, цілеспрямованість.
Відповідно до положень статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Відповідачем не було конкретизовано в чому саме полягало порушення ОСОБА_1 . Присяги поліцейського та Дисциплінарного Статуту Національної поліції України в частині утримання від дій, які підривають авторитет Національної поліції України і чому саме такий крайній та найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, як звільнення є єдиним можливим засобом виховання поліцейського та недопущення нових дисциплінарних проступків.
Таким чином, надаючи оцінку обставинам, встановленим в ході службового розслідування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не підтверджено наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, а висновок службового розслідування не ґрунтується на конкретних обставинах та фактах, які б свідчили про неправомірність дій поліцейського.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на встановлені у справі обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що накази ГУНП в Харківській області від 17.01.2020 № 40 «Про застосування дисциплінарного стягнення до майора поліції ОСОБА_1 » та від 04.02.2020 №29о/с про звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади начальника Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області підлягають скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 року по справі № 520/1588/2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  07.05.2021 року