ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2021 р.                                                                    Справа №921/198/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого - судді                                        Кравчук Н.М.
суддів                                                                      Мирутенко О.Л. 
                                                                                Скрипчук О.С. 
секретар судового засідання Кобзар О.В.
розглянувши          апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" за №191 від 11.12.2020 (вх. № ЗАГС 01-05/3682/20 від 14.12.2020)
та апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 11.01.2020 (вх. № ЗАГС 01-05/162/21 від 12.01.2021)
на рішення                     Господарського суду Тернопільської області від 12.10.2020 (суддя Гевко В.Л., повний текст складено 23.11.2020)
у справі                     № 921/198/20
за позовом:                     ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) м.Тернопіль
до відповідача-1:           Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" (надалі ВАТ "Чортківський завод "Агромаш"), м. Чортків, Тернопільська область
до відповідача-2:            ОСОБА_2 , (надалі ОСОБА_2 ) с. Горбанівка, Полтавський район, Полтавська область
про                               визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів власного випуску 

за участю учасників справи:
від позивача: Степанов В.В. – адвокат (ордер серії ТР №072582 від 10.01.2021)
від відовідача-1: Гурин В.А. – адвокат (довіреність б/н від 10.03.2020)
від відовідача-2: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області із позовом до ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017, укладеного між ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" та ОСОБА_2 .
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.10.2020 у справі №    921/198/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Приймаючи рішення, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не заявлено достатніх підстав в обґрунтування вимог стосовно визнання недійсним договору викупу акцій, що оскаржується. Зокрема, суду не доведено належними та допустимими доказами, що є підстави вважати, що спірний договір відповідно до статті 203 ЦК України за своїм змістом суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Не доведено також і того, що особи, які вчиняли правочин, не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи інших підстав для визнання недійсним саме договору, а не рішень органів управління ВАТ відповідача-1.
Не погоджуючись з даним рішенням, ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, відтак, винесено незаконне рішення, просить його змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновки щодо існування у товариства невиконаного зобов`язання з обов`язкового викупу акцій перед акціонером ОСОБА_1 та щодо неналежності та неправомірності дій товариства, які полягають у несвоєчасному затвердженні вартості однієї акції та загальної вартості акцій, що належать ОСОБА_1 та у ненадані ОСОБА_3 можливості володіти інформацією про загальну вартість акцій, які підлягають викупу внаслідок його голосування проти затвердження значного правочину на позачергових загальних зборах акціонерів товариства від 10.03.2016. В іншій частині рішення залишити без змін. Зокрема, скаржник вважає, що наведені висновки зроблені судом безпідставно, без належних на те доказів.
Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник стверджує, що оскаржуваний договір не відповідає вимогам законодавства так як порушує порядок його укладення, оскільки товариство, маючи зобов`язання перед позивачем щодо обов`язкового викупу акцій, не мало права укладати договір купівлі-продажу цінних паперів власного випуску з ОСОБА_2 , також порушує його права.
Представник позивача в судовому засіданні доводи своєї апеляційної скарги підтримав повністю. Проти доводів апеляційної скарги позивача заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№    01-04/1892/21 від 15.03.2021), просить суд залишити апеляційну скаргу товариства без задоволення.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні доводи своєї апеляційної скарги підтримав повністю. Проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№    01-04/246/21 від 19.01.2021), просить суд залишити апеляційну скаргу товариства без задоволення.
Відповідач-2 явку уповноваженого представника в судові засідання жодного разу не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. У відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№    01-04/1937/21 від 16.03.2021) проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив, просить суд залишити таку без задоволення. Доводи апеляційної скарги товариства підтримав повністю, просить суд вимоги такої задоволити повністю.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
В даному випадку колегія суддів вважає, що відповідач-2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для такого розгляду і без участі представника ОСОБА_2 . 
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
ОСОБА_1 є акціонером ВАТ "Чортківський завод "Агромаш", доказом чого є виписка про стан рахунку в цінних паперах (а.с. 26 том І).
10.03.2016 відбулись позачергові загальні збори акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш". Одним з питань, які вирішувались на даних зборах було питання “Про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт і послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50% вартості активів Товариства”. Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш"" від 10.03.2016 зборами було дано згоду на вчинення значного правочину: відчуження (продажу) на користь ТзОВ СЕ “Борднетце Україна” 83/100 частки об`єкта нерухомого майна під найменуванням “комплекс”, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 32-35 том І). 
24.03.2016 позивач звернувся до ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" з вимогою здійснити викуп у нього належних йому простих іменних акцій. Серед іншого у даній заяві позивач підтверджує факт свого голосування проти прийняття зборами рішення про вчинення значного правочину (а.с. 27-29 том І). 
13.04.2016 ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” надіслало позивачу проєкт договору купівлі-продажу цінних паперів.
21.03.2017 відбулися позачергові загальні збори акціонерів ВАТ “Чортківський завод “Агромаш”, які оформлені протоколом від 21.03.2017, на яких, серед інших, прийнято рішення про затвердження вартості однієї акції ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” в розмірі 2,10 грн, згідно незалежної оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності оцінювачем ОСОБА_4 . А також вирішено викупити в акціонера ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” ОСОБА_2 809190 шт. простих іменних акцій по затвердженій ціні (а.с. 50-53 том І).
23.03.2017 між ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” (покупець або емітент) та ОСОБА_2 (продавець або акціонер) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 на суму 1    699    299,00 грн (а.с. 58 том І). 
Позивач вважає, що договір купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017 є незаконним і таким, що порушує права позивача та наносить збитки як ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” так і ОСОБА_3 , який являється акціонером даного товариства, а тому звернувся із даним позовом до суду.
Зокрема, позивач зазначає, що, укладаючи спірний договір, відповідач-1 мав невиконані грошові зобов`язання перед позивачем за угодою від 20.04.2016 та зобов`язання з обов`язкового викупу акцій, який випливали в тому числі з рішення загальних зборів акціонерів від 10.03.2016, чим порушив ст.    ст. 67-69 Закону України "Про акціонерні товариства". Окрім того, на відміну від невиконання договору з позивачем, відповідач-1 повністю сплатив відповідачу-2 кошти за спірним договором від 23.03.2017, в той час як відповідач-2 не передав цінних паперів у власність акціонерного товариства. Також звертає увагу на те, що на дату укладення оскаржуваного договору діяла заборона на зміну власників цінних паперів щодо відповідача-1, встановлена рішенням НКЦПФР №1532 від 11.11.2014.
Відповідач-1 проти позову заперечує, при цьому стверджує, що договір від 20.04.2016 з обов`язкового викупу акцій у позивача є неукладеним через неповернення ним одного примірника проєкта цього правочину відповідачу-1. А тому, на момент винесення питання на загальних зборах акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" від 21.03.2017 про викуп акцій у відповідача-2, у відповідача-1 не було зобов`язання з обов`язкового викупу акцій у інших осіб, тому твердження позивача про порушення положеньст.67 Закону України "Про акціонерні товариства" є необґрунтованим. Також звертає увагу на те, що чинне законодавство, зокрема, ст. 67 Закону України "Про акціонерні товариства", не містить жодних обмежень (в частині прийняття відповідного рішення загальними зборами акціонерів, укладення договору, тощо) щодо викупу ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" власних акцій у своїх акціонерів під час дії рішення Національної комісії з цінних паперів та Фондового ринку щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку.
При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.
Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша цієї статті).
За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Із змісту ст. 204 ЦК України визначена презумпція правомірності правочину, - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об`єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.
Згідно п. 11 ч.1 першої статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" обов`язковий викуп акцій - це обов`язкове придбання за плату та на вимогу акціонера розміщених товариством акцій.
Відповідно до ч.1 ст. 66 Закону України “Про акціонерні товариства” (в редакції чинної станом на час виникнення спірних правовідносин) акціонерне товариство має право за рішенням загальних зборів викупити в акціонерів акції за згодою власників цих акцій. Порядок реалізації цього права визначається у статуті товариства та/або рішенні загальних зборів. Рішенням загальних зборів обов`язково встановлюються: 1) порядок викупу, що включає максимальну кількість, тип та/або клас акцій, що викуповуються; 2) строк викупу; 3) ціна викупу (або порядок її визначення); 4) дії товариства щодо викуплених акцій (їх анулювання або продаж). Строк викупу включає строк приймання письмових пропозицій акціонерів про продаж акцій та строк сплати їх вартості. Строк викупу акцій не може перевищувати одного року. Письмова пропозиція акціонера про продаж акцій товариству є безвідкличною. Ціна викупу акцій не може бути меншою за ринкову вартість, визначену відповідно до статті 8 цього Закону. Оплата акцій, що викуповуються, здійснюється у грошовій формі. Ринкова вартість акцій визначається станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів акціонерного товариства, на яких прийнято рішення про викуп в акціонерів акцій за їхньою згодою. Товариство зобов`язане придбавати акції у кожного акціонера, який приймає (акцептує) пропозицію (оферту) про викуп акцій, за ціною, вказаною в рішенні загальних зборів. Правочини щодо переходу права власності на акції до товариства, вчинені протягом терміну, зазначеного в рішенні загальних зборів, за ціною, відмінною від ціни, вказаної в такому рішенні, є нікчемними. 
Із змісту п.1 ч.1 ст. 67 Закону України “Про акціонерні товариства” вбачається, що загальні збори акціонерного товариства не мають права приймати рішення про викуп акцій, якщо, зокрема, на дату викупу акцій товариство має зобов`язання з обов`язкового викупу акцій відповідно до статті 68 цього Закону.
Згідно п.2 ч.1, ч.2 ст. 68 Закону України “Про акціонерні товариства” кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому голосуючих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення, зокрема, про вчинення товариством значного правочину. Акціонерне товариство у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, зобов`язане викупити належні акціонерові акції. 
Ціна викупу акцій не може бути меншою, ніж їх ринкова вартість. Ціна викупу акцій розраховується станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій. Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону. Договір між акціонерним товариством та акціонером про обов`язковий викуп товариством належних йому акцій укладається в письмовій формі. Протягом 30 днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, акціонер, який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу. У вимозі акціонера про обов`язковий викуп акцій мають бути зазначені його прізвище (найменування), місце проживання (місцезнаходження), кількість, тип та/або клас акцій, обов`язкового викупу яких він вимагає. Протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій товариство здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, а відповідний акціонер повинен  вчинити усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції, обов`язкового викупу яких він вимагає. Оплата акцій здійснюється у грошовій формі, якщо сторони в межах строків, установлених у цій статті, не дійшли згоди щодо іншої форми оплати (ст.69 Закону). 
За змістом ст. 8 вказаного Закону вбачається, що ринкова вартість майна у разі його оцінки відповідно до цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Рішення про залучення суб`єкта оціночної  діяльності - суб`єкта господарювання приймається наглядовою радою товариства (у процесі створення товариства - зборами засновників або засновником особисто у разі створення акціонерного товариства однією особою). Наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), затверджує ринкову вартість майна (включно з цінними паперами), визначену відповідно до частин першої і другої цієї статті. 
Відтак, право акціонера вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому акцій виникає з моменту прийняття загальними зборами рішення, яке відповідно до частини першої або другої статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства" є підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, за умови, що такий акціонер зареєструвався для участі у загальних зборах, на яких прийнято рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, та голосував проти прийняття загальними зборами такого рішення.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами факт прийняття 10.03.2016 загальними зборами акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" рішення, яке відповідно ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства" є підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій (про вчинення товариством значного правочину) та голосування позивача проти прийняття такого рішення. Отже, у позивача виникло право вимоги до товариства обов`язкового викупу його акцій.
З аналізу наведених норм права вбачається, що подання акціонером, у якого виникло право вимагати здійснення обов`язкового викупу належних йому акцій, письмової вимоги до товариства не залежить від надання товариством повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, чи надіслання йому товариством примірника договору, чи якихось інших додаткових дій зі сторони товариства. Так само не потребується прийняття окремого рішення загальними зборами акціонерів про викуп товариством розміщених ним акцій.
Частиною 1 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що договір між акціонерним товариством та акціонером про обов`язковий викуп товариством належних йому акцій укладається в письмовій формі.
Відповідно до ч.3 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство зобов`язане сплатити вартість акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій.
Тобто, стаття 69 Закону обраховує 30 денний строк, протягом якого товариство зобов`язане провести оплату вартості акцій ВАТ, не з моменту укладення письмового договору, а з моменту отримання вимоги акціонера товариством.
Таким чином, зобов`язання щодо обов`язкового викупу належних акціонеру голосуючих акцій, яке виникає у зв`язку з прийняттям загальними зборами рішення, що відповідно до закону є підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, передбачає взаємні права та обов`язки його сторін:
- акціонерного товариства - обов`язок здійснити повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, обов`язок сплатити акціонеру, який подав товариству вимогу про обов`язковий викуп акцій, вартість акцій за ціною викупу протягом 30 днів після отримання цієї вимоги та право отримати від акціонера у власність акції, які є предметом договору про обов`язковий викуп акцій;
- акціонера, який зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, - право подати товариству письмову вимогу про обов`язковий викуп акцій, право отримати від товариства кошти у розмірі вартості акцій за ціною викупу та обов`язок передати у власність товариства акції, які є предметом договору про обов`язковий викуп акцій.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що між ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” та ОСОБА_1 виникли зобов`язання із обов`язкового викупу акцій і ці зобов`язанні були чинними на момент укладення 23.03.2017 оскаржуваного правочину між ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” та ОСОБА_5 .
Щодо твердження відповідача-1 про те, що зобов`язання з викупу акцій у ВАТу не могло виникнути, так як на момент звернення про викуп акцій, позивач у вимозі не вказав ціни викупу, колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на те, що в силу Закону України “Про акціонерні товариства” обов`язок із забезпечення визначення ціни викупу акцій, ще до проведення зборів, покладається саме на товариство. 
Так, відповідно до ст. 36 Закону України “Про акціонерні товариства” від дати надіслання повідомлення про проведення загальних зборів до дати проведення загальних зборів АТ повинне дати акціонерам можливість ознайомитися з документами, необхідними для прийняття рішень з питань порядку денного, за місцезнаходженням товариства в робочі дні, робочий час та в доступному місці, а в день проведення загальних зборів - також у місці їх проведення. У повідомленні про проведення загальних зборів вказуються конкретно визначене місце для ознайомлення (номер кімнати, офісу тощо) та посадова особа товариства, відповідальна за порядок ознайомлення акціонерів з документами.
Якщо порядок денний загальних зборів передбачає голосування з питань, визначених у статті 68 цього закону, АТ повинне дати акціонерам можливість ознайомитися з проектом договору про викуп товариством акцій відповідно до порядку, передбаченого в стаття 69 цього закону. Умови такого договору (крім кількості й загальної вартості акцій) повинні бути єдиними для всіх акціонерів.
Водночас суд констатує, що стаття 36 Закону України “Про акціонерні товариства” має назву “Документи, які надаються акціонерам, та документи, з якими акціонери можуть ознайомитись під час підготовки до загальних зборів”. Тобто всі, перелічені в статті заходи в часі передують загальним зборам. Таким чином, дана стаття зобов`язує АТ дати акціонерам можливість ознайомитися з проєктом договору про викуп акцій до проведення зборів.
Належне виконання АТ цього обов`язку передбачає сукупність послідовних дій: по-перше, це виготовлення належного проєкту договору,  по-друге, надання акціонеру можливості з ним ознайомитись.
У статті 36 Закону України “Про акціонерні товариства”, визначаючи вимоги до проєкту договору про викуп акцій, законодавець зазначив, що лише умови щодо кількості та загальної вартості акцій мають індивідуальний для кожного акціонера характер, а всі інші умови договору повинні бути єдиними для всіх акціонерів. Отже, законодавець передбачив, що загальна вартість акцій (як індивідуальна договірна умова) повинна міститися в проєкті договору про їх викуп.
Таким чином, щоб виготовити проєкт договору про викуп акцій та ознайомити з ним позивача, відповідач повинен був спочатку визначити загальну вартість акцій позивача.
Проте, саме відповідач - ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” не забезпечило існування такої ціни відповідно до вимог закону на момент проведення зборів, а визначило її пізніше. 
Зокрема, ціна викупу акцій як і проєкт договору викупу акцій було визначено Спостережною радою ВАТ 08.04.2016 лише після зборів (10.03.2016) і після звернення позивача з вимогою викупу акцій (24.03.2016).
Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку мають місце неналежні дії саме відповідача-1, які полягають: 1) у несвоєчасному затвердженні вартості однієї акції та загальної вартості акцій, що належать позивачу та підлягають викупу; 2) у ненаданні позивачу можливості володіти інформацією про загальну вартість акцій, які підлягають викупу.
Такі дії відповідача (які полягають у затвердженні загальної вартості акцій позивача тільки після зборів та відсутності належного проєкту договору про викуп акцій до зборів) порушують вимоги ст.36 закону, отже, є протиправними. Указані протиправні дії призвели до порушення прав позивача на отримання передбаченої вищевказаним законом інформації саме до моменту його голосування на зборах. Інформація про загальну вартість акцій, викладена в проєкті договору про їх викуп, потрібна акціонеру саме на зборах для того, щоб приймати виважені рішення щодо результатів власного голосування з тих питань порядку денного, які визначені в ст.68 вказаного закону. 
Враховуючи зазначене, вимога позивача до відповідача про обов`язковий викуп акцій від 24.03.2016 відповідала вимогам закону, в силу тих відомостей, які могли бути і були вказані у ній зі сторони позивача. А наявність інших відомостей не забезпечив, в цьому випадку, саме відповідач - ВАТ “Чортківський завод “Агромаш”.
Відповідно з моменту вказаної вимоги позивача і станом на момент подання позову, у ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” існувало невиконане зобов`язання з обов`язкового викупу акцій, яке виникло в силу приписів статей 68,69 Закону України "Про акціонерні товариства".
Тому з зазначеного моменту в силу вимоги ст. 67 Закону України "Про акціонерні товариства" застосовувалося і обмеження у викупу акцій визначене даною статтею, а саме, що акціонерне товариство не має права приймати рішення про викуп акцій, якщо на дату викупу акцій товариство має зобов`язання про обов`язковий викуп акцій відповідно до ст. 68 цього Закону.
При цьому суд звертає увагу на те, що обмеження статті 67 Закону України "Про акціонерні товариства" стосуються саме заборони акціонерному товариству приймати рішення уповноваженим органам, а не укладати правочини.
Судом встановлено, що таке рішення було прийняте зборами акціонерів ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” 21.03.2017 (оформлені протоколом від 21.03.2017) на яких, серед інших, вирішено викупити в акціонера ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” ОСОБА_2 80 9190 шт. простих іменних акцій по затвердженій ціні. 
Отже, у позивача виникає право ставити під сумнів в силу приписів статті 67 Закону, саме вказане рішення зборів, зокрема, і оскаржувати його, проте, зі сторони позивача суду не подано доказів того, що дане рішення зборів ВАТ “Чортківський завод “Агромаш” визнано судом недійсним на час розгляду даної справи.
Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що рішення Спостережної ради відповідача-1 від 24.02.2017 про скликання позачергових загальних зборів акціонерів та самі збори від 21.03.2017, на підставі яких укладався спірний договір, прийняті з порушенням ст.ст.47,52,66,67,71,78 Закону України"Про акціонерні товариства", суд зазначає таке.
Рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
При цьому, господарські суди мають враховувати, що закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто, зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлено інше.
Станом на момент розгляду даної справи вказані рішення органів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" не визнанні недійсними. А тому обставини їх незаконності за відсутності про це відповідної вимоги суд не може встановлювати в межах справи, що розглядається.
Щодо твердження позивача, що спірний оскаржуваний договір викупу акцій від 23.03.2017 з відповідачем-2 не міг бути укладений в силу рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №1532 від 11.11.2014, та щодо не вчинення відповідачем-2 будь-яких дій щодо передачі акцій відповідачу-1, то суд їх розглядає критично з огляду на таке.
Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до п. 30 ст.8 Закону України “Про держане регулювання ринку цінних паперів в Україні” прийнято рішення від 11.11.2014 № 1532 щодо усунення порушень та зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих, зокрема, ВАТ “Чортківський завод “Агромаш”, на строк до усунення порушення.
Чинне законодавство, зокрема, ст. 67 Закону України “Про акціонерні товариства”, не містить жодних обмежень у частині прийняття відповідного рішення загальними зборами акціонерів чи укладення договору, щодо викупу акціонерним товариством власних акцій у своїх акціонерів під час дії рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку. 
Вказане зупинення обігу акцій зупиняє лише перереєстрацію цих акцій у депозитарній системі.
За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших, передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.
Тому безпідставними є твердження ОСОБА_3 про недійсність договору від 23.03.2017 з підстав його невиконання відповідачем-2.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з ст.15 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду мають особи у разі його (права) порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, вчинення відповідачем-1 спірного правочину може порушувати права і інтереси ВАТ "Чортківський завод "Агромаш", а не права позивача.
Відсутність порушення спірним договором прав та інтересів позивача є самостійною підставою для відмови у позові.
Щодо захисту позивачем його прав та інтересів з обов`язкового викупу акцій, то такі реалізуються ним у справі № 921/260/19 де предметом спору є стягнення з ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" відповідних коштів за договором з обов`язкового викупу акцій. Враховуючи дану обставину, а також те, що реалізація позивачем права з обов`язкового викупу у нього акцій та подальша перереєстрація викуплених у нього акцій на товариство позбавить позивача статусу акціонера ВАТ “Чортківський завод “Агромаш”, суд критично розцінює і твердження позивача про захист його корпоративного інтересу з отримання ним в майбутньому більших дивідендів на вказані акції у випадку, якщо спірний договір буде визнано судом недійсним.
Інші доводи, наведені в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються вищенаведеним.
У контексті оцінки доводів апеляційних скарг колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі, суд вважає, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволені позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.
Твердження скаржників про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.
Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак, апелянтами всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційних скаргах, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішені суду першої інстанції.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Оскільки, апеляційні скарги до задоволення не підлягають, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційних скарг залишаються за скаржниками.
Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ :
1.          Апеляційні скарги ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.10.2020 у справі №    921/198/20 залишити без змін.
3.          Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг залишити за скаржниками.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.288 ГПК України.
5.          Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текс складено 22.06.2020.

Головуючий суддя                                                            Н.М. Кравчук 
судді                                                                                           О.Л. Мирутенко 
                                                                                                    О.С. Скрипчук