ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4367/21 Справа № 175/4296/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Олсма-Буд”

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Олсма-Буд” про стягнення пені, –

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Олсма-Буд” (далі – ТОВ “Олсма-Буд”) про стягнення пені.

Позовна заява мотивована тим, що 31 жовтня 2018 року між нею та ТОВ “Олсма-Буд” було укладено Договір № 31/1018, відповідно до умов якого ТОВ “Олсма-Буд” зобов`язалось виконати роботи з виготовлення, доставки та встановлення алюмінієвих конструкцій.

Відповідно до пункту 1.5 зазначеного договору ТОВ “Олсма-Буд” зобов`язалося виготовити і доставити ОСОБА_1 вироби з алюмінієвих конструкцій до 17 грудня 2018 року та здійснити монтажні роботи до 31 грудня 2018 року та згідно пунктів 2.2.6 та 2.2.7 передати ОСОБА_1 результати робіт за актом здачі-приймання робіт та видати гарантійний талон.

Так, на виконання умов договору позивачкою через уповноважену особу ОСОБА_2 було виконано поетапну оплату вартості договору: 05 листопада 2018 року на суму 200 000,00 грн.; 05 грудня 2018 року на суму 100 000,00 грн.; 18 грудня 2018 року на суму 225 900,00 грн.

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором та не передав результати робіт позивачці. Акт здачі-приймання робіт не передавався позивачці жодним способом.

18 вересня 2019 року позивачкою направлено вимогу до ТОВ “Олсма-Буд” про пропозицію до 01 жовтня 2019 року виконати належним чином зобов`язання за договором № 31/1018 від 31 жовтня 2018 року.

Станом на 25 жовтня 2019 року відповідачем вимога позивачки не виконана.

Відповідно до пункту 4.2 Договору за невиконання або не належне виконання зобов`язань сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Згідно пункту 4.4 Договору за порушення термінів виконання робіт ТОВ “Олсма-Буд” несе відповідальність у вигляді пені 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) від суми Договору п.3.1, за кожен день прострочення.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за невиконання умов Договору № 31/1018 від 31 жовтня 2018 року в розмірі 158 536,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ТОВ “Олсма-Буд” на користь ОСОБА_1 пеню за невиконання умов Договору № 31/1018 від 31 жовтня 2018 року в розмірі 158 536,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ “Олсма-Буд”, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що 31 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ “Олсма-Буд” було укладено Договір № 31/1018, відповідно до умов якого ТОВ “Олсма-Буд” зобов`язалось виконати роботи з виготовлення, доставки та встановлення алюмінієвих конструкцій (а.с.7-8).

Відповідно до пункту 1.5 зазначеного договору ТОВ “Олсма-Буд” зобов`язалося виготовити і доставити ОСОБА_1 вироби з алюмінієвих конструкцій до 17 грудня 2018 року та здійснити монтажні роботи до 31 грудня 2018 року та згідно пунктів 2.2.6 та 2.2.7 передати ОСОБА_1 результати робіт за актом здачі-приймання робіт та видати гарантійний талон.

Так, на виконання умов договору ОСОБА_1 через уповноважену особу ОСОБА_2 було виконано поетапну оплату вартості договору: 05 листопада 2018 року на суму 200 000,00 грн.; 05 грудня 2018 року на суму 100 000,00 грн.; 18 грудня 2018 року на суму 225 900,00 грн. (а.с.11).

Відповідно до пункту 4.2 Договору за невиконання або не належне виконання зобов`язань сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Згідно пункту 4.4 Договору за порушення термінів виконання робіт ТОВ “Олсма-Буд” несе відповідальність у вигляді пені 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) від суми Договору п.3.1, за кожен день прострочення.

18 вересня 2019 року позивачкою направлено вимогу до ТОВ “Олсма-Буд” про пропозицію до 01 жовтня 2019 року виконати належним чином зобов`язання за договором № 31/1018 від 31 жовтня 2018 року (а.с.12-14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що відповідачем було неналежно виконано зобов`язання за укладеним договором, що є наслідком невиконання умов договору у встановлені терміни, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня в розмірі 158 536,00 грн. з наступного розрахунку: 0,1% від 532 000,00 грн. (сума договору) = 532,00 грн. (пеня за невиконане зобов`язання за 1 календарний день) * 298 календарних дні (за період з 01.01.2019 року по 25.10.2019 року) = 158 536,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки у вигляді штрафу або пені.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Колегія суддів звертає увагу, що умовами укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ “Олсма-Буд” Договору № 31/1018 від 31 жовтня 2018 року визначено права та обов`язки сторін, зокрема, обов`язки виконавця викладені у пункті 2.2 Договору.

Відповідно до пункту 1.5 Договору ТОВ “Олсма-Буд” зобов`язалося виготовити і доставити ОСОБА_1 вироби з алюмінієвих конструкцій до 17 грудня 2018 року та здійснити монтажні роботи до 31 грудня 2018 року та згідно пунктів 2.2.6 та 2.2.7 передати ОСОБА_1 результати робіт за актом здачі-приймання робіт та видати гарантійний талон.

Тобто, згідно пунктів 2.2.6 та 2.2.7 Договору виконавець зобов`язується провести передачу робіт актом здачі-приймання робіт та видати замовнику гарантійний талон на вироби.

Відповідно до пункту 4.2 Договору за невиконання або не належне виконання зобов`язань сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Згідно пункту 4.4 Договору за порушення термінів виконання робіт ТОВ “Олсма-Буд” несе відповідальність у вигляді пені 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) від суми Договору п.3.1, за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач свої зобов`язання по договору № 31/1018 від 31 жовтня 2018 року про проведення виготовлення, доставки та встановлення алюмінієвих конструкцій не виконав у термін, визначений договором, позивачка має право на стягнення з відповідача пені у розмірі 0,1 % від суми договору п.3.1, за кожен день прострочення.

Розмір пені становить 158 536,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 0,1% від 532 000,00 грн. (сума договору) = 532,00 грн. (пеня за невиконане зобов`язання за 1 календарний день) * 298 календарних дні (за період з 01.01.2019 року по 25.10.2019 року) = 158 536,00 грн.

Колегія суддів ставиться критично до доводів відповідача щодо своєчасного виконання умов договору, оскільки це спростовується встановленими обставинами і дослідженими у справі доказами, акт здачі-приймання на встановлення алюмінієвих конструкцій не був складений за місцем виконаних робіт, гарантійний талон на вироби не був виданий, про що не заперечував представник відповідача.

Таким чином, умовами укладеного між сторонами Договору, зокрема пунктами 1.5, 2.2.6 та 2.2.7, передбачено обов`язок відповідача в строк до 31 грудня 2018 року не лише здійснити монтажні роботи, а й передати ці роботи (їх результат) та видати гарантійний талон на виріб, який би давав, у разі необхідності, позивачу право звернутися до відповідача з вимогою виконання останнім взятих на себе гарантійних зобов`язань, як це передбачено Законом України “Про захист прав споживачів”.

Колегією суддів установлено, що відповідачем, всупереч умовам договору, не було передано виконані роботи ні станом на 31 грудня 2018 року, ні станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у позивача відсутні акт здачі-приймання робіт та гарантійний талон на виріб, таких доказів матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що поведінка позивачки, а також те, що вона майже в повному обсязі здійснила оплату останнього етапу сплати за виконані роботи свідчить про відсутність будь-яких претензій з її боку стосовно своєчасності виконання робіт, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

Вартість робіт за Договором № 31/1018 від 31 жовтня 2018 року становить 532 000,00 грн. (пункт 3.1 Договору).

Пунктом 3.4 Договору передбачено поетапну оплату вартості робіт: Етап 1: 200 000,00 грн. – 31.10.2018 року передоплата після підписання даного договору; Етап 2: 200 000,00 грн. – 30.11.2018 року (по приходу профілю); Етап 3: 100 000,00 грн. – перед вивозом конструкцій на монтаж (склопакети); Етап 4: 32 000,00 грн. – доплата після підписання акту здачі-приймання робіт.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору ОСОБА_1 через уповноважену особу ОСОБА_2 було виконано поетапну оплату вартості договору: 05 листопада 2018 року на суму 200 000,00 грн.; 05 грудня 2018 року на суму 100 000,00 грн.; 18 грудня 2018 року на суму 225 900,00 грн., а всього на суму 525 900,00 грн. (а.с.11).

Тобто, вартість робіт за Договором позивачкою сплачена не в повному обсязі, недоплата становить 6 100,00 грн. (532 000,00 - 525 900,00 = 6 100,00).

Як пояснив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивачки, недоплата в розмірі 6 100,00 грн. свідчить про те, що відповідач не належним чином виконав свої зобов`язання за договором, акт здачі-приймання робіт між сторонами не був підписаний, а позивачка не здійснивши в повному обсязі оплату за договором, а саме останнього етапу вартості робіт, який передбачений після підписання акту здачі-приймання робіт, підтвердила порушення відповідачем терміну проведення виготовлення, доставки та встановлення алюмінієвих конструкцій, визначеного договором.

Таким чином, колегією суддів установлено, що позивачка заперечувала щодо проведення відповідачем робіт в строк, визначений умовами договору (до 31 грудня 2018 року).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка фактично прийняла виконані роботи, приймання яких від її імені здійснив ОСОБА_2 , що свідчить про належне виконання відповідачем зобов`язань за договором, а відповідач повідомляв позивачку про те, що сам акт здачі-приймання робіт буде складено ним та підписано лише особисто з самою позивачкою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні з пояснень представника відповідача було установлено, що відповідач не направляв позивачці повідомлення щодо підписання акту, як не направляв на адресу позивачки відповідного примірника акта прийому-передачі чи гарантійного талону на Виріб і таких доказів відповідач не надав.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія вважає, що висновки місцевого суду, що ТОВ «Олсма-Буд» було неналежно виконано прямі зобов`язання за договором, що є наслідком невиконання умов договору у встановлені терміни є обгрунтованими. 

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині – без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Олсма-Буд” – залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко