КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
справа № 752/2723/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Слободянюк А.В.
провадження №22-ц/824/7886/2021                                      Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
17 червня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І.,           
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,
розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 24 лютого 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2021 року позивач ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 24 лютого 2021 року зазначену заяву повернуто позивачу з підстав, передбачених ч.3 ст.185 ЦПК України.
В апеляційній скарзі позивач - ПрАТ «АК «Київводоканал», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Скарга обґрунтовувана тим, що позивачем були виконані вимоги щодо подання позовної заяви, в тому числі положення ч.1 ст.177 ЦПК України, а саме: були надані завірені копії доказів.
Вказує, що суд першої інстанції надмірно формалізував справу, створив штучні умови, не передбачені чинним законодавством, перепони при поданні позовної заяви, обмежив доступ до правосуддя, надав належну оцінку поданої заяви, її копій та копій всіх документів, що додаються до неї, що призвело до позбавлення конституційного права позивача на судовий захист.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до  вимог ст.263  ЦПК України  судове рішення  повинно ґрунтуватися  на засадах  верховенства права,  бути законним  і обґрунтованим.  Законним є рішення,  ухвалене судом  відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм  процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно з  ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України  суд апеляційної  інстанції переглядає  справу за  наявними в ній і  додатково поданими  доказами та  перевіряє законність  і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах доводів та  вимог апеляційної  скарги.  Суд апеляційної  інстанції досліджує  докази,  що стосуються  фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно зі ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). 
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав. 
Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки, наведені в ухвалі судді Голосіївського районного суду м.Києва від 28 січня 2021 року в повному обсязі усунуті не були, зокрема копії всіх документів, що додаються до позовної заяви, не засвідчені належним чином.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України. 
Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Частинами 1, 2, 4, 5, 6 ст.95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. 
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. 
Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Судом встановлено, що ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до  ОСОБА_1 з позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.
Встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 28 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що вона не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України, а саме, позивачем не засвідчено належним чином всі копії документів, які додані до позовної заяви.
Як вбачається в матеріалів справи, позивачем - ПрАТ «АК «Київводоканал» до позовної заяви було долучено належним чином завірені копії документів.
Крім того, на виконання ухвали суду позивач надав належним чином завірену копію довіреності представника ПрАТ «АК «Київводоканал» Плясуна О.І. від 29.12.2020 року №582.
З викладеного вбачається, що представником позивача при зверненні до суду з даним позовом дотримано вимоги ст.177 ЦПК України.? ? 
Залишаючи позовну заяву без руху та надаючи строк для усунення недоліків, суд першої інстанції виходив з того, що?позивачем не дотримано вимог ст.ст.95, 175, 177 ЦПК України, але, ?надаючи строк для усунення недоліків, суд першої інстанції не конкретизував, які саме додані позивачем до позовної заяви докази (письмові, електронні) не в повному обсязі відповідають вимогам процесуального законодавства, не навів мотивованої оцінки виявлених недоліків позовної заяви та?спосіб їх усунення. 
Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивачу, не надав належної оцінки та не врахував доводів представника позивача в заяві про усунення недоліків, в якій він фактично підтвердив виконання вимог ст.95, 177, 185 ЦПК Українипри поданні позовної заяви та доданих до неї матеріалів (доказів). 
За таких обставин, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, припустився надмірного формалізму, чим фактично позбавив позивача права на доступ до правосуддя.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов поспішного висновку про повернення заяви позивачеві, а доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1)      неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2)      недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3)      невідповідність висновків суду обставинам справи;
4)      порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги ПрАТ «АК «Київводоканал» та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,- 
 
       п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 24 лютого 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:                        

Судді: