ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2021 р.           Справа№ 910/13092/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Козир Т.П. 
          Коробенка Г.П. 
 
при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.
за участю представників сторін:
від позивача: Жовтун О.В., адвокат, довіреність КЕП 210104002 від 04.01.2021
від відповідача: Прокопів Н.М., адвокат, довіреність № 609 Д від 01.04.2021 
від третьої особи 1: Мальцев С.С., самопредставництво
від третьої особи 2: Гузема А.А., самопредставництво
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги", м. Київ
на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 (повний текст рішення складено 25.02.2021)
у справі № 910/13092/20 (суддя Спичак О.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги", м. Київ
до Державного підприємства "Гарантований покупець", м. Київ
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1. Кабінет міністрів України, м. Київ
2. Міністерство енергетики України, м Київ
про визнання недійсним розділу договору та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - ТОВ "Київські енергетичні послуги", позивач) з вимогами до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець", відповідач) про визнання недійсним розділу договору та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на норми ст. 233 Цивільного кодексу України та стверджуючи, що Двосторонній договір №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 укладено позивачем під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для позивача умовах, просив суд:
1) визнати недійсним розділ 4-1 "Тимчасове призупинення продажу електричної енергії" Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 з моменту його вчинення, з 16.12.2019;
2) зобов`язати ДП "Гарантований покупець" здійснити продаж ТОВ "Київські енергетичні послуги" обсягу електричної енергії, фактично спожитого побутовими споживачами 20.03.2020.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/13092/20 у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення спірного правочину; не доведено, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах; не доведено наявності тих обставин, що умови розділу 4-1 "Тимчасове призупинення продажу електричної енергії" Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 суперечать п. 4 ч. 3 ст. 5 Закону України "Про ринок електричної енергії", ч. 7 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії", абз. 3 п. 5, п. 19 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483.
Також, з огляду на висновок про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ "Київські енергетичні послуги" в частині визнання розділу 4-1 договору недійсним з 16.12.2019, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про зобов`язання ДП "Гарантований покупець" здійснити продаж обсягу електричної енергії, фактично спожитого побутовими споживачами 20.03.2020. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Київські енергетичні послуги" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/13092/20 скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, оскільки при розгляді справи судом порушено загальні принципи судочинства, закріплені ст. 125 Конституції України та ст. 2 ГПК України, а також ст. 86 ГПК України, без належного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушено принципи верховенства права та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, закріплені ч. 3 ст. 2 ГПК України, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України. 
За твердженням апелянта, ТОВ "Київські енергетичні послуги" уклало спірний договір на вкрай невигідних для себе умовах (наявність розділу 4-1 Договору) під впливом тяжкої для нього обставини (відсутність інших встановлених на законодавчому рівні альтернативних можливостей покриття економічного обґрунтованих витрат закупівлі електричної енергії) і добровільно (необхідність виконання спеціальних обов`язків для забезпечення побутових споживачів у процесі функціонування ринку електричної енергії для забезпечення побутових споживачів м. Києва електричною енергією). Отже, Договір купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів від 24.06.2019 №1 у редакції від 16.12.2019 укладено ТОВ "Київські енергетичні послуги" під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах. 
Крім цього, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке мотивоване тим, що копію рішення заявник отримав 01.03.2021. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021, справа № 910/13092/20 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 поновлено ТОВ "Київські енергетичні послуги" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Київські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/13092/20, справу призначено до розгляду на 13.05.2021.
Позиції учасників справи.
22.04.2021 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від ДП "Гарантований покупець" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.
Заперечуючи проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що Двосторонній договір №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 укладено між сторонами на підставі примірного договору, форма якого затверджена наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України. При цьому, відповідач зазначив, що обов`язковою умовою купівлі-продажу електричної енергії є реєстрація відповідних обсягів електричної енергії кожного торгового дня; підтвердженням такої реєстрації є повідомлення ОСП про реєстрацію. Причиною відміни реєстрації обсягів електричної енергії, що були зареєстровані відповідачем та позивачем на електронній платформі MMS на торгову добу 20.03.2020 стала невідповідність обсягів купівлі-продажу електричної енергії, зареєстрованих позивачем на торгову добу, обсягам відповідно до умов договору. За таких обставин відповідач призупинив продаж електричної енергії (у зв`язку з скасуванням ОСП зареєстрованих на MMS договірних обсягів електроенергії через невиконання позивачем Правил ринку). 
05.05.2021 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від представника Кабінету Міністрів України надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній  заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно і всебічно з`ясовано обставини справи, здійснено аналіз актів цивільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та відповідно прийнято обґрунтоване та законне рішення. 
Явка представників сторін.
У судовому засіданні 13.05.2021 представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.
Представники відповідача та третіх осіб 1 та 2 у судовому засіданні 13.05.2021 проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили апеляційний господарський суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача, оскаржуване рішення місцевого господарського суду просили залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483, визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків суб`єктами ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності електричної енергії, підтримання належного рівня безпеки її постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку електричної енергії, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів прозорості та недискримінації.
Відповідно до п. 4 Положення спеціальні обов`язки покладаються на таких учасників ринку електричної енергії: виробників електричної енергії; постачальників універсальних послуг; операторів систем розподілу електричної енергії; оператора системи передачі електричної енергії.
Виконання спеціальних обов`язків здійснюється шляхом продажу електричної енергії виробниками електричної енергії, перелік яких наведено в додатку (далі - виробники електричної енергії), за двосторонніми договорами постачальникам універсальних послуг, операторам систем розподілу електричної енергії та оператору системи передачі електричної енергії на електронних аукціонах за граничними цінами (п. 5 Положення).
Згідно з п. 7 Положення постачальники універсальних послуг зобов`язані: 1) здійснювати купівлю електричної енергії на електронних аукціонах в обсягах, що не перевищують 80 відсотків обсягів, необхідних для постачання побутовим споживачам; 2) укласти за результатами проведення електронного аукціону двосторонні договори купівлі-продажу з виробниками електричної енергії за визначеною на електронному аукціоні ціною, але не вище граничної ціни; 3) своєчасно та у повному обсязі оплачувати у грошовій формі придбану ними на електронних аукціонах електричну енергію відповідно до укладених з виробниками електричної енергії двосторонніх договорів купівлі-продажу електричної енергії; 4) виконувати інші умови щодо купівлі електричної енергії, визначені в укладених з виробниками електричної енергії двосторонніх договорах купівлі-продажу електричної енергії; 5) здійснювати продаж електричної енергії побутовим споживачам.
24.06.2019 між ТОВ "Київські енергетичні послуги" (покупець) та ДП "Гарантований покупець" (покупець) укладено Двосторонній договір №1 купівлі-продажу електричної енергії, відповідно до умов якого продавець зобов`язується продавати, а покупець зобов`язується на виконання постанови КМУ від 05.06.2019 №483 (в редакції постанови від 12.06.2019 №512), купувати електричну енергію в обсягах, необхідних для постачання побутовим споживачам, відповідно до умов цього договору.
09.12.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1003 "Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії".
У п. 2 вказаної постанови вказано Гарантованому покупцю та постачальникам універсальних послуг: у семиденний строк з дня набрання чинності цією постановою привести договір купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів у відповідність з Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483; до 31 грудня 2019 р. здійснити коригування прогнозних обсягів електричної енергії, купленої постачальниками універсальних послуг у липні - листопаді 2019 року.
Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 13.12.2019 №506 затверджено примірний договір купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів.
Як зазначив позивач у позовній заяві, 13.12.2019 він отримав від відповідача лист з проектом додаткової угоди щодо внесення змін до Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 у примірних редакціях, з вимогою їх підписати у триденний термін та направити відповідачу.
16.12.2019 між сторонами (на виконання постанови КМУ від 09.12.2019 №1003 та відповідно до наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 13.12.2019 №506) укладено Додаткову угоду №1326/01 до Договору №1 від 24.06.2019, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти умови Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 у новій редакції.
Зокрема, у розділі 4-1 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 "Тимчасове призупинення продажу електричної енергії" зазначено наступне.
Відповідно до п. 4-1.1 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 Гарантований покупець має право призупинити продаж електричної енергії Електропостачальнику та звільняється від виконання зобов`язань за цим Договором на час призупинення, у разі настання та на період дії будь-якої із таких обставин:
4-1.1.1. Якщо Електропостачальник порушив строк будь-якого платежу відповідно до пунктів 4.4 та/або 4.7 цього Договору на 2 (два) робочих дня.
4-2.1.2. Якщо Електропостачальник не здійснив реєстрацію/повідомлення договірних обсягів на електронній платформі ОСП або реєстрація договірних обсягів була скасована/зупинена АР/ОСП на електронній платформі ОСП через невиконання Електропостачальником Правил ринку.
4-1.1.3. Якщо Гарантований покупець не здійснив реєстрацію/повідомлення договірних обсягів на електронній платформі ОСП, або реєстрація договірних обсягів була скасована/зупинена АР/ОСП на електронній платформі ОСП через невиконання Гарантованим покупцем Правил ринку.
Відповідно до п. 4-1.2 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 у разі призупинення Гарантованим покупцем продажу електричної енергії Електропостачальнику, Гарантований покупець звільняється від обов`язку, визначеного пунктом 3.10 цього Договору, щодо реєстрації/повідомлення договірного обсягу купівлі-продажу електричної енергії, продаж якого було призупинено Гарантованим покупцем.
Згідно з п. 4-1.3 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 про призупинення продажу електричної енергії Гарантований покупець повідомляє Електропостачальника електронним листом на електронну адресу Електропостачальника з подальшим наданням оригіналу листа. Неотримання Електропостачальником електронного листа від Гарантованого покупця не впливає на право Гарантованого покупця на призупинення продажу електричної енергії.
Відповідно до п. 4-1.4 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 у випадку призупинення продажу електричної енергії, Гарантований покупець звільняється від будь-якої відповідальності та обов`язку щодо повернення Електропостачальнику сплачених коштів та відшкодування штрафних санкцій, витрат, збитків, понесених Електропостачальником (прямо або опосередковано) у зв`язку з призупиненням продажу Гарантованим покупцем електричної енергії.
Згідно з п. 4-1.5 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 Гарантований покупець поновлює продаж електричної енергії та виконує свої обов`язки, визначені пунктом 3.10 цього Договору після усунення/припинення чинності обставин, що зумовили таке призупинення продажу електричної енергії та за умови отримання від Електропостачальника повної оплати всіх несплачених сум (включаючи всі належні платежі, пеню, штраф та суму відшкодування витрат, шкоди), належних Гарантованому покупцю.
Обсяг електричної енергії, продаж якого було призупинено Гарантованим покупцем, може бути проданий Гарантованим покупцем на власний розсуд на інших сегментах ринку, без будь-якого повернення Енергопостачальнику грошових коштів, які були отримані Гарантованим покупцем при такому продажі (п. 4-1.6 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019).
Звертаючись з позовом до суду, позивач вказував на те, що у зв`язку з дуже стислими строками приведення договірних відносин сторін між сторонами у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 №1003, а також зважаючи на ризик настання ситуації щодо неможливості надання універсальних послуг, позивач був змушений підписати примірний договір у редакції, затвердженій наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 13.12.2019 №506, на вкрай невигідних умовах, на які за звичайних обставин позивач ніколи б не погодився.
За твердженням позивача, він змушений був підписати додаткову угоду до Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції примірного договору перш за все для забезпечення подальшого постачання електричної енергії побутовим споживачам міста Києва.
При цьому, у супровідному листі позивач вказав, що він не погоджується з розділом 4-1 договору, який накладає на постачальника ряд обов`язків та наділяє відповідача правами, які не передбачені нормативно-правовими актами, та суперечать Положенню та Закону України "Про ринок електричної енергії".
Позивач пояснив, що саме наявність у договорі розділу 4-1 призвело до негативних наслідків для позивача, оскільки відповідач тимчасово призупинив продаж позивачу обсягу споживання електричної енергії, необхідної для задоволення потреб побутових споживачів за торгову добу - 20.03.2020, хоча така ситуація виникла не з вини позивача та за незалежних від позивача умов.
Зокрема, як зазначив позивач, на виконання Договору купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 №1 позивач завантажив на платформу Market management  system (MMS) ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" повідомлення (заявку) про реєстрацію двосторонніх договорів із зазначенням обсягів купівлі електричної енергії на 20.03.2020 з Державним підприємством "Гарантований покупець" з метою забезпечення електричною енергією населення міста Києва.
Зазначене повідомлення за версією 1 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" та Державним підприємством "Гарантований покупець" підтверджено платформою MMS, про що свідчить автоматичне повідомлення на електронній платформі про те, що зареєстрований двосторонній договір є дійсним, а саме "Підтверджений Бездоганний" та "Підтверджений".
Проте, через технічний збій системи ІТ, системою MMS ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" було скасовано зареєстровані обсяги купівлі електричної енергії на 20.03.2020 по двосторонньому договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" та Державним підприємством "Гарантований покупець".
Зі свого боку, на підставі зазначеного скасування, відповідач призупинив продаж електричної енергії позивачу.
Листом від 24.03.2020 №31/731 відповідач повідомив позивача про призупинення продажу електричної енергії з 00-00 до 24-00 торгової доби 20.03.2020. Причиною призупинення продажу є скасування електронною системою MMS зареєстрованих в рамках договору на торгову добу 20.03.2020 обсягів електричної енергії.
25.03.2020 позивач листом №25/4/7/23/10760 звернувся до відповідача з проханням не застосовувати призупинення продажу електричної енергії з 00-00 до 24-00 торгової доби 20.03.2020, оскільки відповідно до п. 4-11.1 Договору Гарантований покупець має право призупинити продаж електричної енергії Електропостачальнику та звільняється від виконання зобов`язань за цим Договором на час призупинення. Тобто такі дії є правом, а не обов`язком відповідача.
Крім того, позивач просив врахувати той факт, що він виконує умови договору та здійснює оплату купованих обсягів у повному обсязі та зобов`язується в подальшому вжити всіх необхідних заходів для не допущення порушень умов договору. У той же час, відповідач скористався своїм правом навіть не намагаючись розібратися в ситуації, що склалася.
Позивач листом від 14.04.2020 №25/4/7/23/11/11790 направив відповідачу Угоду щодо купівлі-продажу додаткових обсягів електричної енергії за березень 2020 для розгляду та підписання.
У відповідь відповідач листом від 22.04.2020 №21/938 відмовив у дозакупці та повернув Угоди щодо купівлі-продажу додаткових обсягів електричної енергії за березень 2020 року без розгляду та підписання з його сторони, посилаючись на те, що відповідно до пункту 4.9 Договору у разі тимчасового призупинення продажу електричної енергії у розрахунковому періоді, яке відбулося відповідно до розділу 4-1 Договору, крім випадку, коли призупинення продажу відбулося з вини Державного підприємства "Гарантований покупець", обсяги за такі години не враховуються при визначенні додаткових обсягів електричної енергії.
Таким чином, саме у зв`язку із застосуванням розділу 4-1 Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019, законні права та інтереси позивача були порушені, хоча ситуація склалась у зв`язку з недосконалістю діючої електронної системи MMS ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО", а з боку позивача відсутні будь-які порушення як вимог чинного законодавства, так і умов Договору.
За твердженням позивача, застосовуючи розділ 4-1 договору, відповідач фактично позбавляв позивача права на купівлю у нього обсягу електричної енергії, необхідного для задоволення потреб побутових споживачів, за ціною, яка компенсує витрати позивача на постачання електричної енергії. Зважаючи на те, що ціни, встановлені державними органами, за якими позивач на виконання покладених на нього спеціальних обов`язків як постачальник універсальних послуг зобов`язаний постачати електричну енергію побутовим споживачам, є економічно не обґрунтованими (не ринковими), то, не здійснивши купівлю відповідного обсягу електричної енергії у відповідача, позивач несе економічні збитки. Зокрема, позивач змушений був купити відповідний обсяг електроенергії 20.03.2020 на інших сегментах ринку, зокрема, на балансуючому ринку, за ринковими цінами, та поставити її за фіксованими цінами побутовим споживачам. При цьому, позивач був позбавлений можливості докупити відповідні обсяги у відповідача у наступних розрахункових періодах. Сума збитків, понесених позивачем, складає 10593590,81 грн.
За твердженням позивача, розділ 4-1 Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 порушує низку актів цивільного законодавства, а саме:
1) п. 4 ч. 3 ст. 5 Закону України "Про ринок електричної енергії";
2) ч. 7 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії";
3) абз. 3 п. 5 Положення;
4) п. 19 Положення.
Враховуючи викладені обставини, посилаючись на норми ст. 233 Цивільного кодексу України та стверджуючи, що Двосторонній договір №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 укладено позивачем під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для позивача умовах, позивач просить суд:
1) визнати недійсним розділ 4-1 "Тимчасове призупинення продажу електричної енергії" Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 з моменту його вчинення, з 16.12.2019;
2) зобов`язати Державне підприємство "Гарантований покупець" здійснити продаж Товариству з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" обсягу електричної енергії, фактично спожитого побутовими споживачами 20.03.2020.
Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позову, оскільки  позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення спірного правочину; не доведено, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах; не доведено наявності тих обставин, що умови розділу 4-1 "Тимчасове призупинення продажу електричної енергії" Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 суперечать п. 4 ч. 3 ст. 5 Закону України "Про ринок електричної енергії", ч. 7 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії", абз. 3 п. 5, п. 19 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483.
Також, з огляду на висновок про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ "Київські енергетичні послуги" в частині визнання розділу 4-1 договору недійсним з 16.12.2019, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про зобов`язання ДП "Гарантований покупець" здійснити продаж обсягу електричної енергії, фактично спожитого побутовими споживачами 20.03.2020.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з вказаними висновками місцевого господарського суду з огляду на таке.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положення ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.
З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Згідно з ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.
У постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №918/598/18 зазначено, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.
Ознаками правочину, що підпадає під дію ст. 233 ЦК України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах (зокрема, реалізації за низьку оплату майна, що має значну цінність), під впливом тяжкої для неї обставини і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки.
За змістом ст. 233 ЦК України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину.
Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин вона взагалі або на зазначених умовах не уклала б такий правочин.
У постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №910/5906/18 зазначено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.
Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Тобто має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин).
Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 13.12.2019 №506 затверджено примірний договір купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів.
16.12.2019 між сторонами (на виконання постанови КМУ від 09.12.2019 №1003 та відповідно до наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 13.12.2019 №506) укладено Додаткову угоду №1326/01 до Договору №1 від 24.06.2019, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти умови Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 у новій редакції.
Нова редакція Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 містить розділ 4-1 "Тимчасове призупинення продажу електричної енергії", який1 оскаржується позивачем.
За змістом ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.
Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори (частина 2 статті 179 Господарського кодексу України).
Як встановлено судом, Двосторонній договір №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 (в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019), в тому числі розділ 4-1 "Тимчасове призупинення продажу електричної енергії", повністю за змістом відповідає примірному договору, редакція якого затверджена Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 13.12.2019 №506.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що прийняття 09.12.2019 постанови Кабінетом Міністрів України №1003 "Про внесення змін до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії", якою, зокрема п. 2, вказано Гарантованому покупцю та постачальникам універсальних послуг: у семиденний строк з дня набрання чинності цією постановою привести договір купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів у відповідність з Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483; до 31 грудня 2019 р. здійснити коригування прогнозних обсягів електричної енергії, купленої постачальниками універсальних послуг у липні - листопаді 2019 року та затвердження Міністерством енергетики та захисту довкілля України примірної форми договору купівлі-продажу електричної енергії не може бути тяжкою обставиною в розумінні ст. 233 ЦК України, так само як і строки на приведення договору купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів у відповідність з Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
За змістом положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а    також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ті обставини, про які вказує позивач у позові та апеляційні скарзі, не є підставами для визнання недійсним розділу 4-1 "Тимчасове призупинення продажу електричної енергії" Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 (в редакції додаткової угоди) відповідно до ст. 233 ЦК України, так як позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину; не доведено, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.
Щодо твердження апелянта в частині того, що спірний розділ 4-1 Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 порушує п. 4 ч. 3 ст. 5 Закону України "Про ринок електричної енергії", ч. 7 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії", абз. 3 п. 5 та п. 19 Положення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке. 
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 5 Закону України "Про ринок електричної енергії" до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері електроенергетики належить прийняття рішення про покладення спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів та умов (порядку) виконання таких спеціальних обов`язків.
Згідно з ч. 7 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" умови виконання спеціальних обов`язків мають забезпечувати покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку на виконання таких обов`язків.
Відповідно до абз. 3 п. 5 Положення до спеціальних обов`язків належить продаж гарантованим покупцем електричної енергії за ціною, встановленою пунктом 6 цього Положення, постачальникам універсальних послуг за двосторонніми договорами купівлі-продажу електричної енергії в погодинних обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів. Примірна форма зазначеного договору затверджується Міненерго (далі - двосторонній договір з постачальниками універсальних послуг).
Згідно з п. 19 Положення у разі перевищення фактичних обсягів електричної енергії над прогнозними постачальник універсальних послуг має право купити додаткові обсяги електричної енергії у наступних періодах постачання за ціною, розрахованою згідно з пунктом 7 цього Положення.
Позивачем не обґрунтовано та не доведено суду належними та допустимими доказами наявності тих обставин, що умови розділу 4-1 "Тимчасове призупинення продажу електричної енергії" Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 суперечать вказаним позивачем нормативно-правовим актам.
Більш того, примірна форма договору, яка затверджена Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 13.12.2019 №506, та відповідно до якої укладений між сторонами договір було викладено у новій редакції, було розроблена саме на виконання норм законодавства у сфері енергетики.
Що стосується вимог позивача про зобов`язання Державного підприємства "Гарантований покупець" здійснити продаж Товариству з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" обсягу електричної енергії, фактично спожитого побутовими споживачами 20.03.2020, суд зазначає наступне.
Як зазначив позивач, на виконання Договору купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 №1 позивач завантажив на платформу MMS ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" повідомлення (заявку) про реєстрацію двосторонніх договорів із зазначенням обсягів купівлі електричної енергії на 20.03.2020 з Державним підприємством "Гарантований покупець" з метою забезпечення електричною енергією населення міста Києва.
Зазначене повідомлення за версією 1 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" та Державним підприємством "Гарантований покупець" підтверджено платформою MMS, про що свідчить автоматичне повідомлення на електронній платформі про те, що зареєстрований двосторонній договір є дійсним, а саме "Підтверджений Бездоганний" та "Підтверджений".
Враховуючи, зокрема, необхідність коригування по іншим контрагентам обсягів купівлі позивач завантажив повідомлення за версією №2, в якому помилково через технічний збій системи ІТ-інфраструктури позивача були занесені дані по Державному підприємству "Гарантований покупець" за попередню добу. В такому випадку ПрАТ "НЕК "Укренерго" повинно було надати позивачу автоматичне повідомлення на електронній платформі про те, що надані позивачем повідомлення про реєстрацію є недійсними із зазначенням причини відхилення. Але такого повідомлення ПрАТ "НЕК "Укренерго" надано не було, що унеможливило вчасне виправлення помилки позивачем. Отже, через недотримання ПрАТ "НЕК "Укренерго" вимог Правил призвело до порушення прав як позивача, так і відповідача.
На підставі зазначеного скасування, відповідач призупинив продаж електричної енергії позивачу.
Відповідно до п. 4-1.1 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 Гарантований покупець має право призупинити продаж електричної енергії Електропостачальнику та звільняється від виконання зобов`язань за цим Договором на час призупинення, у разі настання та на період дії будь-якої із таких обставин:
4-2.1.2. Якщо Електропостачальник не здійснив реєстрацію/повідомлення договірних обсягів на електронній платформі ОСП або реєстрація договірних обсягів була скасована/зупинена АР/ОСП на електронній платформі ОСП через невиконання Електропостачальником Правил ринку.
Листом від 24.03.2020 №31/731 відповідач повідомив позивача про призупинення продажу електричної енергії з 00-00 до 24-00 торгової доби 20.03.2020. Причиною призупинення продажу є скасування електронною системою MMS зареєстрованих в рамках договору на торгову добу 20.03.2020 обсягів електричної енергії.
Згідно з п. 4-1.3 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 про призупинення продажу електричної енергії Гарантований покупець повідомляє Електропостачальника електронним листом на електронну адресу Електропостачальника з подальшим наданням оригіналу листа. Неотримання Електропостачальником електронного листа від Гарантованого покупця не впливає на право Гарантованого покупця на призупинення продажу електричної енергії.
Відповідно до п. 4-1.4 Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019 у випадку призупинення продажу електричної енергії, Гарантований покупець звільняється від будь-якої відповідальності та обов`язку щодо повернення Електропостачальнику сплачених коштів та відшкодування штрафних санкцій, витрат, збитків, понесених Електропостачальником (прямо або опосередковано) у зв`язку з призупиненням продажу Гарантованим покупцем електричної енергії.
З наведеного вбачається, що призупинення відповідачем продажу електроенергії 20.03.2020 відбулось на підставі розділу 4-1 Двостороннього договору №1 купівлі-продажу електричної енергії від 24.06.2019 в редакції Додаткової угоди №1326/01 від 16.12.2019.
Таким чином, враховуючи відсутність підстав для задоволення позову ТОВ "Київські енергетичні послуги" в частині визнання розділу 4-1 договору недійсним з 16.12.2019, у місцевого господарського суду були також відсутні  підстави для задоволення вимог про зобов`язання Державного підприємства "Гарантований покупець" здійснити продаж обсягу електричної енергії, фактично спожитого побутовими споживачами 20.03.2020.  
За наведених обставин, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про відсутність правових підстав для задоволення позову ТОВ "Київські енергетичні послуги" у даній справі.
Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі №910/13092/20 про відмову у задоволенні позову ТОВ "Київські енергетичні послуги" є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. 
Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладається на позивача. 
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/13092/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/13092/20 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/13092/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 19.05.2021.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.П. Коробенко