Справа № 442/8089/20                        Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б. 
Провадження № 33/811/107/21                Доповідач в 2-й інстанції: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Войціховського Андрія Богдановича на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2020 року, 

встановив:

постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн.40 коп. в дохід держави.
Згідно постанови ОСОБА_1 10.11.2020 о 21.00 год., перебуваючи по місцю свого проживання, вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_2 , під час якого висловлювався до неї нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Войціховський А.Б. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
В обґрунтування покликається на те, що не погоджується із вищенаведеною постановою, оскільки така винесена з грубим порушенням норм чинного законодавства, без фактичного з`ясування обставин справи та їх підтвердження доказами, з надуманих мотивів, за наявності суперечливих обставин справи. Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про свідків, а тому відсутні належні та допустимі докази факту вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні інші докази вини ОСОБА_1 , крім заяви його дружини ОСОБА_2 . Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт вказує, що отримав копію постанови лише 11 січня 2021 року, раніше не міг отримати, оскільки з 07 січня по 10 січня 2021 року включно були святкові та неробочі дні. 
ОСОБА_1 та його захисник Войціховський А.Б. в судове засідання не з`явились. Захисник Войціховський А.Б. подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Матеріалами справи підтверджуються доводи щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав. 
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 10 листопада 2020 року серії ВАБ № 258160 (а.с. 2);
рапортом від 10.11.2020 відповідно до фабули якого 10.11.2020 о 21.24 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 10.11.2021 о 21 год. 23 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , заявник ОСОБА_2 просить скерувати наряд поліції, повідомила, що чоловік ОСОБА_3 у стані сп`яніння побив заявницю. В будинку є діти. ОСОБА_4 погрожує спалити будинок. В даний момент кудись пішов (а.с. 3);
заявою ОСОБА_2 від 10.11.2020 (а.с. 4);
поясненнями ОСОБА_2 від 10.11.2020 (а.с. 5).
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства у формі психологічного характеру погрози та образи, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 доведена наявними у справі доказами.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.
Твердження в апеляційній скарзі, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про свідків, тому відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав такий, відтак йому було відомо зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, та про будь-які зауваження у протоколі у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» не зазначив, як і не надав письмових пояснень окремо. 
Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 визнав свою вину у суді першої інстанції, в день винесення постанови оплати штраф та судовий збір, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями (а.с.10-11).
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Войціховському Андрію Богдановичу строк на апеляційне оскарження постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Войціховського Андрія Богдановича – залишити без задоволення.
Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                 О.В. Маліновська-Микич