Ухвала
Іменем України 
07 квітня 2021 року
м. Київ
Справа № 523/19293/16-к
Провадження № 51 – 8874 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від                   31 липня 2018 року щодо нього , 
встановив:
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2018 року,  засуджено ОСОБА_4 за ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 12, ст. 186 ч. 1, ст. 187 ч. 4, ст. 15 ч. 2,             ст. 194 ч. 2, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. 
В клопотанні засуджений порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку та ухвали щодо нього і перевірку їх у касаційному порядку.
 
Відповідно до інформації наданої Верховному Суду на телефонний запит працівником архіву Суворовського районного суду м. Одеси та начальником відділу по виконаню судових рішень ДУ «Божковської ВК №16» в матеріалах кримінального провадження та матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_4 відсутні будь – які данні про дату отримання ним копії ухвали Апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2018 року. 
 Враховуючи відсутність даних про дату отримання ОСОБА_4 копії ухвали Апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2018 року, підстав вважати, що він пропустив строк на касаційне оскарження у колегії суддів немає. 
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України. 
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі засуджений не зазначає в чому саме, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість вироку та ухвали відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього. 
Так, відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції. 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу,має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження. 
Керуючись ст.429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженому  ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.  
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3