П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/1587/20	
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування вимоги та визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати вимогу Головного управління ДПС у Миколаївській області №  411-25 від 14.02.2020 року про сплату єдиного внеску.
В обґрунтування позову зазначив, що наказ ДПС України №14 від 12.07.2019 року, яким затверджено положення про Головне управління ДПС у Миколаївській області, не зареєстрований органами Міністерства юстиції України, тому вимога про сплату недоїмки видана не уповноваженою особою, яка не має права визначати суми податкових і грошових зобов`язань та застосовувати штрафні санкції. 
Також, на думку позивача, підпис та печатка органу, який видав оскаржувану вимогу, не відповідають приписам законодавства України і є підробленими.
Крім того позивач зазначив, що він не є платником єдиного внеску, оскільки жодної заяви про взяття на облік як платника єдиного внеску не подавав. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції відхилив посилання позивача про неналежну реєстрацію відповідача - Головного управління ДПС у Миколаївській області (як органу державної влади), оскільки предметом доказування в даній справі є правомірність вимоги від № Ф 411-25 від14.02.2020 року.
В свою чергу, за наслідком дослідження даних ІС «Податковий блок» станом на 31.01.2020 року, судом першої інстанції встановлено наявність заборгованості ФОП          ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску в сумі 33 062,74 грн., яка станом на час розгляду даної справи  є несплаченою.
Також судом першої інстанції визначено, що відповідачем дотримано процедури винесення оскаржуваної податкової вимоги, що в сукупності зі встановленою заборгованістю свідчить відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про задоволення позову.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що відповідачем  не надано жодного допустимого доказу наявності у позивача статусу платника податків та статусу страхувальника. 
Також апелянт визначив, що усі податкові вимоги, починаючи з 2015 року, не сформовані належним чином та мають надмірні нарахування.
Головне управління ДПС у Миколаївській області своїм правом на подання відзиву не скористалось.
Враховуючи розгляд справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції розгляну дану справу у письмовому провадженні.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 16.10.1998 року перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області, Южноукраїнське управління, Первомайська ДПІ ( м. Первомайськ) на спрощеній системі оподаткування з 10.02.2012 року (І група) (а.с. 42, 43 Т. 1).
Основним видом діяльності позивача згідно  КВЕД 47.89 є роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.
04.04.2002 року позивач взятий на облік як платник єдиного внеску за реєстраційним номером 1406115525/14063, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
14.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято вимогу    №Ф 411-25 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 33 062,74 грн., яка була отримана позивачем 20.02.2020 року (а.с. 149, 189 т. 1).
Вважаючи, що вказана вимога винесена без належних підстав, позивач оскаржив її до суду.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI  (далі – Закон №2464).
Як зазначено у пункті 2 частини 1 статті 1 згаданого Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Положеннями статті 2 Закону №2464 закріплено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Виключний перелік платників єдиного внеску закріплений у частині 1 статті 4 Закону України №2464, а саме: роботодавці; фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах; особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зовнішніх зносин, уповноважений орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період, - за непрацюючого іншого з подружжя працівника дипломатичної служби, який перебуває за кордоном за місцем довготермінового відрядження такого працівника.
Відповідно до абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з п.4 ст.25 Закон №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
Платники єдиного внеску, зазначені у п.4,5 та 51 частини першої ст.4 Закону №2464, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до 4.4 ст.4 Закону №2464 фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умов добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п.3 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року №449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953, (далі Інструкція №449) фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. 
У випадках, передбачених абз.абз.3, 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пп.1 та 2 п.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у пп.3 та 4 п.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). 
Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) визначена у додатку №6 Інструкції №449.
Ретельно дослідивши матеріали справи, судова колегія зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які звільнені від сплати за себе єдиного внеску, оскільки не є пенсіонером за віком або інвалідом та не надав відомості щодо сплати за нього єдиного внеску його роботодавцем, як за найманого працівника.
В свою чергу, згідно даних ІС «Податковий блок», станом на 31.01.2020 року у ФОП ОСОБА_1 існує заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 33 062,74 грн., яка ним не сплачена (а.с. 192 т. 1).
Як вже зазначалось вище, позивач, обґрунтовуючи свої доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної вимоги зазначав, що територіальний фіскальний орган не може діяти у межах свої повноважень, оскільки наказ ДПС України №14 від 12.07.2019 року, яким затверджено положення про Головне управління ДПС у Миколаївській області, не зареєстрований органами Міністерства юстиції України.
Разом з цим судовою колегією з`ясовано, що позивачем вже подавались позовні заяви стосовно відсутності належної реєстрації у Міністерства юстиції України наказів, якими затверджено положення про регіональні управління податкового (фіскального) органу у Миколаївській області у справах №814/921/18, №1440/2397/18, №400/3230/18, №400/3760/19. У вказаних справах позивач також просив скасувати вимоги №Ф 411-25, винесені у різні періоди, починаючи з лютого 2018 року.
У всіх вказаних справах ухвалені судові рішення, що набрали законної сили, якими позивачу відмовлено у задоволенні позову та визнано вимоги такими, що винесені правомірно.
Вказане спростовує твердження апелянта про надмірне нарахування сум, які визначені у податкових вимогах, починаючи з 2015 року. 
Судова колегія також визначає, що питання державної реєстрації відповідача знаходиться поза межами предмету даної справи та правомірно відхилено судом першої інстанції у якості доводу.
Крім того, матеріали справи свідчать, що позивач перебуває на обліку в Южноукраїнській ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, у зв`язку з чим податковим органом заведена на позивача, як на платника єдиного внеску, інтегрована картка платника з цього платежу.
До того ж, факт взяття позивача на облік як платника єдиного внеску 04.04.2002 року підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З огляду на зазначене, безпідставними є твердження позивача про недоведення відповідачем факту обліку його як платника єдиного внеску.
Крім цього, вивчивши вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14 лютого 2020 року №Ф411-25, судова колегія зазначає, що остання відповідає всім вимогам, встановленим Інструкцією №449.
Таким чином, оскільки оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) за формо та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, у суду відсутні підстави для її скасування. 
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст.      308,      311,      315,      316,      322,      325,      328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	       Косцова І.П.	
Судді	    	       Осіпов Ю.В.          Скрипченко В.О.