КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
03 червня 2021 року                                                                                   м. Київ
                                                               
Справа №753/20692/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/8686/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:             судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Лужецької О.Р. 30 березня 2021 року у м. Києві, дата складення повного тексту ухвали не зазначена, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тонар Системс» про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги, відшкодування моральної шкоди, 
 
В С Т А Н О В И В
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ТОВ «Тонар Системс» в межах ціни позову 2217196, 02 грн, що знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО банку 320478 - відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що заявником не наведено обґрунтованих обставин і не надано жодних доказів, які б підтверджували, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
 
Не погодився із вказаною ухвалою ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про порушення норм процесуального права  та неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує на те, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 17358, 70 грн за кожен день вимушеного прогулу, вихідної допомоги в розмірі 2187196, 02 грн, відшкодування моральної шкоди в сумі 30000, 00 грн. Тобто, реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалено на користь позивача, прямо залежить від наявності у відповідача грошових коштів та іншого майна станом на момент виконання судового рішення у сумі достатній для такого виконання. В той же час, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності  на нерухоме майно та ін., станом на 26 січня 2021 року у власності відповідача нерухоме майно не перебуває. Також у відповідача відсутнє у власності рухоме майно вартістю достатньою для забезпечення належного виконання судового рішення. 
Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Тонар Системс» вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.
 
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Крупенко В.А. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник ТОВ «Тонар Системс»  - адвокат Мироненко Н.Л. заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Судом встановлено, що в грудні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до ТОВ «Тонар Системс», в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення; поновити його на посаді директора ТОВ «Тонар Системс»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 жовтня 2020 року на час прийняття рішення судом про поновлення на роботі в розмірі 17358,07 грн; стягнути з відповідача на користь позивача вихідну допомогу в розмірі 2187196, 02 грн; стягнути з відповідача на користь позивача  30000,00 грн в якості компенсації завданої моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача  витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21850,00 грн. 
29 березня 2021 року від представника позивача Крупенка В.А. до суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт на грошові кошти, які належать ТОВ «Тонар Системс» в межах ціни позову 2217196,02 грн, що знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО банку 320478. Заява мотивована тим, що невжиття таких заходів, на думку заявника може унеможливити реальне виконання рішення суду. Крім того, позивач вказував на те, що у власності відповідача нерухоме майно не перебуває, а також відсутнє рухоме майно вартістю достатньою для забезпечення належного виконання судового рішення.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обґрунтованих обставин і не надано жодних доказів, які б підтверджували, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. 
 
Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. 
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Згідно з роз`ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді  заяв про забезпечення позову»,  розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з  урахуванням  доказів,  наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,  пересвідчитися,  зокрема,  в тому, що між сторонами дійсно виник  спір  та  існує  реальна  загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що  вжиті  заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
 
З наведених обставин справи вбачається, що предметом позову, зокрема, є вимоги майнового характеру, а саме стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомогу та компенсації завданої моральної шкоди. Ціну позову позивачем визначено в розмірі 2217196,02 грн.
Однак, в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено обставин, які б давали підстави вважати, що рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, може бути не виконане з боку ТОВ «Тонар Системс». Посилання позивача на те, що у власності ТОВ «Тонар Системс» відсутне нерухоме та рухоме майно не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Крім того, у своїй заяві про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на грошові кошти товариства, а не на майно.
Також, колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунку ТОВ «Тонар Системс»  НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО банку 320478, є таким, що може обмежувати права ТОВ «Тонар Системс» та третіх осіб, оскільки накладення арешту на банківський рахунок відповідача може унеможливити отримання заробітної плати найманими працівниками відповідача, а також отримання державою відповідних податків та зборів.
Крім того, позивачем наданий лише номер банківського рахунку ТОВ «Тонар Системс» НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО банку 320478, без зазначення призначення такого рахунку, та без надання відомостей про наявність інших банківських рахунків у відповідача. А тому заходи забезпечення позову, про які просить позивач,  можуть перешкоди не лише господарській діяльності відповідача, а й іншим фізичним і юридичним особам, які не є відповідальними за спірними правовідносинами.
 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, дублюють доводи викладені в заяві про забезпечення позову, та фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції, однак не спростовують і не впливають на їх правильність.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук

                                         Повний текст постанови складений 15 червня 2021 року.