ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

05 травня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/246/21
Головуючий у першій інстанції - Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/703/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,
із секретарем - Шкарупою Ю.В., 
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігів від 24 лютого 2021 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного рішення - 01.03.2021)  у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення до квартири,
                                         В С Т А Н О В И В :
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення до квартири. В обґрунтування позову посилався на те, що сторонам у справі на праві власності належить по 1/2 частині двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Позивач весь час добросовісно утримує своє майно та періодично сплачує комунальні послуги, при цьому йому зі сторони відповідача чиняться перешкоди щодо користування майном, який безпідставно створює позивачу перешкоди в користуванні майном, що призводить до неможливості розпоряджатися приватною власністю. Позивач звертався до поліції, оскільки відповідач не надає ключі від квартири. За результатами перевірки працівниками поліції було рекомендовано звернутись до суду.
У позові ОСОБА_1 просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належною йому на праві власності 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення до спірної квартири.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення до квартири - задоволено. Вселено ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 . 
Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач немає можливості вселитися у житлове приміщення, власником частини якого він є, оскільки відсутні ключі від квартири, а тому, з метою усунення власнику перешкод у користуванні житлом, суд прийшов до висновку про   задоволення позову шляхом вселення позивача у квартиру АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з вказаним висновком суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2021, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
За доводами апеляційної скарги, судове рішення прийнято за наявності неконкретних недоведених фактів і доказів, судом неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи і надано неправильну оцінку дослідженим доказам, судом допущено порушення   норм матеріального та процесуального права.
Заявник вважає, що звернення позивача до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житлом було за відсутності цивільно-правового спору між сторонами, відсутності предмету спору та було зловживанням процесуальними правами.
У скарзі посилається, що показання свідків, які є родичами позивача, та є зацікавленими у розгляді справи на користь позивача, є неконкретними та суперечливими. ОСОБА_2 зазначає, що до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружини (дарувальник 1/2 частки спірної квартири для позивача) ОСОБА_3 між відповідачем та її родиною - позивачем, його дружиною та доньками були родинні, дружні стосунки. Перед смертю дружина відповідача дуже хворіла та потребувала стороннього догляду, на підставі чого позивач та його родина вмовили відповідача не брати відпустку,  оскільки вони самі будуть здійснювати догляд за нею. Керівництвом було вирішено надати відповідачу відпустку на початку серпня 2019 року. Договір дарування нотаріусом був укладений 30.07.2019 з виїздом в квартиру сторін у відсутність відповідача, а ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина померла. Проте, його про укладення договору дарування не повідомили, а сказали про це лише у жовтні 2019 року, показати договір дарування відмовились. Вважає, що дружина не могла усвідомлювати наслідки своїх дій під час укладення договору дарування і є сумніви щодо неналежності її підпису на договорі дарування.
ОСОБА_2 зазначає, що позивач жодного разу не просив у нього ключі від вхідної двері квартири, не заявляв, що бажає вселитись і проживати в квартирі, не пропонував звільнити будь-яку кімнату від меблів і речей,  а також надати можливість завести свої меблі, одяг, предмети вжитку. Крім того, ключі від квартири знаходились у свідка ОСОБА_4 , яка приходила для догляду за своєю сестрою.
Посилається, що оскільки сторони не змогли домовитись про розмір сплати коштів позивачу, то доньки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 попросили надати їм ключі від вхідної двері, мотивуючи необхідністю продажу частки позивача чи заселення в неї квартирантів. У визначений день передачі дублікату ключів вони не з`явились, тому вони були передані через адвоката для вручення їх в суді 24.02.2021.
Заявник вважає, що заява ОСОБА_1 до поліції щодо перешкод у користуванні житлом є безпідставною.
Після прийняття судом рішення до відповідача з`явились доньки ОСОБА_1 , які повідомили, що останній буде проживати в квартирі, тому на їх прохання залишив в кімнаті деякі речі. Також між ними вирішено яким чином сторони будуть користуватися відповідними речами.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шолох О.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. В обґрунтування посилається на законність та обґрунтованість судового рішення, яке ухвалено без порушень норм матеріального та процесуального права. Суд ретельно вивчив всі докази по справі та всі аргументи сторін, допитав всіх заявлених свідків та надав належну оцінку їх показам. Посилається на те, що з часу смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач по справі чинить перешкоди в користуванні власністю. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування, який в подальшому залишив без розгляду. Весь час перебування справи в суді відповідач постійно пропонував різні варіанти урегулювання питань по спільному користуванню квартирою. Згодом сторони помирились та ОСОБА_2 залишив позов без розгляду при цьому пообіцявши добровільно надати ключі від спірної квартири. Однак, не зважаючи на домовленість мирно разом володіти спільним частковим майном, відповідач до цього часу не надає ключі від квартири, в зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до поліції за результатами перевірки якої було рекомендовано звернутись до суду.
Вислухавши суддю-доповідача,  учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування від 30.07.2019 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-7, 8).
З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.11.2012,  вбачається, що власником іншої частини квартири є ОСОБА_2 (а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).
Матеріали справи містять копію довідки Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області № 13328 від 14.11.2020, за результатами перевірки якої з ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда про недопущення протиправної поведінки по відношенню до ОСОБА_1 та рекомендовано останньому звернутись до суду, для вирішення питання про примусове вселення його до квартири (а.с. 9).
Судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 з пояснень яких слідує, що позивач після смерті сестри не має змоги вселитися у квартиру, оскільки відповідач всіляко йому перешкоджає у цьому, ключі від квартири не дає. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не має можливості вселитися у житлове приміщення, власником частини якого він є, у нього відсутні ключі від квартири, а тому, з метою усунення власнику перешкод у користуванні житлом, суд прийшов до висновку про   задоволення позову шляхом вселення позивача у квартиру АДРЕСА_1 .
З такими висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні матеріалів справи, доказів, наданих суду першої інстанції та відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказував, що він є власником 1/2 частини спірної квартири, іншої 1/2 частини власником є відповідач ОСОБА_2 , однак позивач не може користуватися своєю частиною майна через перешкоди з боку відповідача, який не надає ключі від вхідних дверей до квартири.
Судом встановлено, що з копії договору дарування від 30.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-7, 8), а з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.11.2012,  вбачається, що власником іншої частини квартири є ОСОБА_2 (а.с. 11). Проте, останній чинить перешкоди у користуванні власністю позивача, що підтверджується зверненням ОСОБА_1 до органів поліції (а.с. 9), та показами свідків, допитаних в суді першої інстанції.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).
Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина перша статті 383 ЦК України).
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.
Відповідач не надав доказів та не навів обґрунтованих висновків того, що він сприяє домовленості з позивачем щодо користування спільною власністю, як і не надав доказів щодо відсутності перешкод у користуванні майном позивачу.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).
З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги про те, що показання свідків, які є родичами позивача, та є зацікавленими у розгляді справи на користь позивача, є неконкретними та суперечливими, а також те, що заява позивача до поліції щодо перешкод у користуванні житлом є безпідставною, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Крім того, посилання заявника в апеляційній скарзі щодо відносин між померлою ОСОБА_3 та сторонами у справі, її догляду, та складення договору дарування від 30.07.2019, згідно якого вона подарувала ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , а також посилання на не усвідомлення ОСОБА_3 дій та наслідків під час укладення договору дарування та сумніви щодо неналежності її підпису на договорі дарування, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду, оскільки як вбачається договір дарування є чинний, крім того, вказані вище твердження заявника щодо сумнівності укладеного договору дарування були предметом іншого спору за позовом відповідача, проте за його заявою позовна заява була залишена без розгляду ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2020 (справа № 750/943/20 провадження № 2/750/526/20).
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігів від 24 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 07.05.2021.

             Головуючий                                                         Судді: