ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 336/6069/20 Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Провадження №33/807/435/21                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року                          місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Миргородського В.П., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, проживає: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять гривень) 40 коп. в дохід держави.

Згідно з постановою суду, 13 жовтня 2020 року о 01 годині 25 хвилин ОСОБА_1 біля будинку № 40 по вул.Стефанова в м.Запоріжжі керував автомобілем ВАЗ 21061, д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а у разі наявності складу - закрити за недоведеністю факту вчинення правопорушення.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що вищевказане судове рішення є незаконним, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.
Вказує, що він не керував транспортним засобом 13 жовтня 2020 року, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127317 від 13 жовтня 220 року складений на неналежну особу, оскільки він не може бути суб`єктом даного правопорушення.
Зазначає, що працівникам поліції було достеменно відомо, що за кермом автомобіля знаходилась жінка - його знайома ОСОБА_2 .
Працівниками поліції невірно вказано в протоколі його адресу реєстрації, у зв`язку з чим суд не міг належним чином викликати його в судове засідання.
Вважає, що працівники поліції навмисно внесли до протоколу відомості про те, що він знаходився за кермом автомобіля, а тому такий протокол є недопустимим доказом у справі і суд не може посилатися на нього при вирішенні справи. Крім того, в матеріалах справи повністю відсутні належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення.
Також посилається на те, що відсутність підписів свідків та водія, не вилучення посвідчення водія та інші обставини свідчать про те, що даний протокол складений з порушенням та викликає обґрунтований сумнів у його достовірності.
Показання свідків не можуть братися до уваги, як належні докази, оскільки вони були запрошені пізніше і були очевидцями його відмови від проходження медичного огляду, але вони не бачили, хто саме знаходився за кермом автомобіля в момент його зупинки працівниками поліції.
Вважає, що інших належних та допустимих доказів того, що він знаходився за кермом автомобіля, в матеріалах справи не міститься.
В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1  зазначає, що станом на 13 жовтня 2020 року (дата вчинення правопорушення) адміністративна відповідальність водіїв наземних транспортних засобів за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за ст.130 КУпАП, не була передбачена, а тому вважає, що постанова суду першої інстанції від 23 грудня 2020 року підлягає скасуванню з цих підстав, а справа підлягає закриттю.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки, згідно з матеріалами справи, про результати розгляду справи останньому стало відомо 14 травня 2021 року - після отримання постанови суду, вже 20 травня 2021 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду. 

Заслухавши  ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Миргородського В.П., які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2020 року серії ДПР18 №127317, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, інші відомості, необхідні для вирішення справи, тобто всі необхідні відомості, які визначені законом. Зокрема протокол складений за відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; у поясненнях свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ; в інших матеріалах.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 13 жовтня 2020 року о 01 годині 25 хвилин ОСОБА_1 біля будинку № 40 по вул.Стефанова в м.Запоріжжі керував автомобілем ВАЗ 21061, д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Згідно з протоколом, ОСОБА_1 роз`яснені його процесуальні права. Протокол підписаний свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився. Також водій ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень як в протоколі так і на окремому аркуші.
Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 13 жовтня 2020 року о 01 годині 37 хвилин, у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів тіла, виражене тремтіння пальців рук, особу на огляд до закладу охорони здоров`я не доставлено. Огляд за допомогою Alcotest Drager 6810 не проводився у зв`язку з виявленням у водія ознак наркотичного сп`яніння.
Згідно з письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , останні були запрошені працівниками поліції у якості свідків, водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що водій відмовився. Про відповідальність за ст.130 КУпАП попереджений.
Пояснення свідків узгоджуються з відеозаписом, а також із рапортом поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 1 УПП в Запорізькій області ДПП Молдован Д.С, в якому зазначено, що під час несення служби з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху з 20:00 12 жовтня 2020 року по 08:00 13 жовтня 2020 року, у складі АП «402» «Драгун» на службовому авто Тойота Пріус д.н.з. НОМЕР_3 , спільно з л-м поліції ОСОБА_5 та м.л-м поліції ОСОБА_6 . О 01.25 13 жовтня 2020 року біля буд.40 по вул. Стефанова було виявлено т.з. ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» відповідний т.з. було зупинено, водію було роз`яснено причини зупинки. У ході спілкування у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів тіла, виражене тремтіння пальців рук. У присутності двох свідків водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога в найближчому закладі охорони здоров`я. Водій від проходження огляду відмовився. Про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій був попереджений. У зв`язку з порушенням пункту 2.5 ПДР України, на водія зібрані матеріали та складено протокол ДПР18 №127317 за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову ЕАМ 3277198 за ч.4 ст.126 КУпАП. Від отримання копій протоколу та постанови водій відмовився. Водійське посвідчення не вилучалось, тимчасовий дозвіл не видавався. Від керування водія відсторонено шляхом передачі керування тверезому водієві.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а за кермом перебувала інша особа, є непереконливими, оскільки спростовуються матеріалами справи, а також відеозаписом події.
Так, відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано рух автомобіля марки ВАЗ 21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , його зупинку працівниками поліції, а також той факт, що в салоні автомобіля перебував лише ОСОБА_1 , який в подальшому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці.
Твердження апелянта та його захисника про те, що суду не було надано доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, які суд дослідив належним чином, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать змісту оскаржуваної постанови. 
При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.
Те, що у ОСОБА_1 не вилучене посвідчення воді, жодним чином не свідчить про безпідставність притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Згідно з наданими до протоколу відомостями Адмінпрактики, 13 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 складено протокол також за ч.3 ст.126 КУпАП - за керування транспортним засобом особою, тимчасово обмеженою у праві керування.
Відповідно до вищевказаного рапорту працівника поліції щодо ОСОБА_1 винесено постанову ЕАМ 3277198 за ч.4 ст.126 КУпАП.
З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку  ОСОБА_1  не звертався.
Не погоджується суд апеляційної інстанції також з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що показання свідків не можуть братися до уваги, як належні докази, оскільки вони не бачили, хто саме знаходився за кермом автомобіля в момент його зупинки працівниками поліції.
Такі доводи апеляційної скарги не узгоджуються з положеннями КУпАП, яким не передбачено обов`язковості присутності свідків під час зупинки працівниками транспортного засобу.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова суду є законною та обґрунтованою, вказана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
Суд правильно встановив фактичні обставини справи та свої висновки належним чином вмотивував.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі та в доповненнях до неї, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
В тому числі є безпідставними доводи сторони захисту про те, що на час складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення законом не було передбачено адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, виходячи з такого.
Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).
Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ. 
Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. 
Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.
В цьому випадку правопорушення вчинене 13 жовтня 2020 року, тобто після внесення змін до Закону № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року в його первинній редакції (яким не скасовувалась, а фактично посилювалась відповідальність за вчинення вищевказаних дій).
З врахуванням викладеного, підстав для закриття провадження в справі на підставі п.1 та п.6 ч.1 ст.247 КУпАП не вбачається. 
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року, стосовно  ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 336/6069/20