ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4840/20  Номер провадження 22-ц/814/1232/21	Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу  за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2021 року, прийнятого під головуванням судді Гольник Л.В. в м. Полтаві із складанням повного тексту рішення 03.03.2021 року 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:
У  червні 2020 року АТ «Акцент Банк» звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що між Банком та   ОСОБА_1  було укладено кредитний договір №SAMABWFC00001756789 від 12 жовтня 2018 року, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на  платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
У зв`язку з невиконанням умов договору утворилась заборгованість у розмірі 20304,75 грн., що складається з наступного: 11733,16 грн. - заборгованості за кредитом ; 8571,59 грн. - заборгованість за відсотками. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент Банк» вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 2102 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 12.10.2018 року в розмірі 11733,16 грн. та 1214,65 грн. судових витрат, а всього - 12 947 грн. 81 коп.
Часткове задоволення позову обґрунтовано тим, що відповідач фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку АТ «Акцент Банк» не повернув, у зв`язку з чим прийшов до висновку про стягнення 11733,16 грн. - заборгованості за кредитом.
Рішення оскаржив АТ «Акцент Банк», в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині відмови в стягненні процентів та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 вважає рішення районного суду вірним.
Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.10.2018  року між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідачем була заповнена Анкета - заява  позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту.
За розрахунками банку станом на 09.05.2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість яка становить 20304,75 грн., що складається з наступного: 11733,16 грн. - заборгованості за кредитом; 8571,59 грн. - заборгованість за відсотками.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту, яка на час розгляду справи не повернута відповідачем, в іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення заборгованості за відсотками.
Колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент Банк»).
Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, стягнути заборгованість за відсотками.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.10.2018 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент Банк» ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms як невід`ємні частини спірного договору.
Однак, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даним Витягом з Умов відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати відсотків, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (12.10.2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30.05.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Разом з тим районний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін (а. с. 5-6).
Як випливає з розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 з 12 жовтня 2012р. нараховувалася процентна ставка у розмірі 46,8 % на рік, а з 18.12.2012р. - 44,4 %, інформація щодо реальної річної процентної ставки визначена в розділі 4 паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем.
Враховуючи викладене, районний суд у порушення вимог статей 81, 367, 374 ЦПК України  не врахував те, що сторонами було погоджено процентну ставку, то заборгованість за відсотками у розмірі 8571,59 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.
Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Вказаний висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, в якій, наголошено, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, її розмір, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.
З огляду на вказане колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості по відсоткам з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості по відсотках у розмірі 8571,59 грн. В інішій частині рішення слід залиши без змін.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове скасування рішення районного суду та задоволення  апеляційної скарги АТ «Акцент Банк» з  ОСОБА_1  підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4040,35 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості по відсоткам, ухваливши в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборговність по відсотках у розмірі 8571,59 грн.
 В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2021 рокузалишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 4040,35 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12.05.2021 р.
Головуючий-суддя                                                                           О. В. Прядкіна
Судді:                                                                                        С. Б. Бутенко
                                                                                    О. І. Обідіна