КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  754/7327/13-ц                                                         Головуючий у І-й інстанції - Таран Н.Г.
апеляційне провадження № 22-ц/824/721/2021                               Доповідач Заришняк Г.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М. 
при секретарі -  Діденко А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно,-
 
                                                            В С Т А Н О  В И В :
 
В травні 2013 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг України» звернувся в суд з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 В обґрунтуванні позову вказував,  що 07.04.2008р. був укладений кредитний договір № ML-008/134/2008   між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»,та  ОСОБА_2 .
В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, між Банком та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , було укладено Іпотечний договір (майнової поруки) № PML-008/134/2008 від 07.04.2008 року предметом якого стала трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .   
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 28.05.2010р. та у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077-1086 ЦК України, ПАТ «ОТП Банк» передало та відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-008/134/2008   від 07.04.2008р.,  за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 07.06.2010р. та у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077-1086 ЦК України, ПАТ «ОТП Банк» передало та відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором іпотеки №RML-008/134/2008 від 07.04.2008р., згідно Договору про відступлення права вимоги.
Таким чином, до ТОВ   «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права   ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачів за кредитним договором № ML-008/134/2008   від 07.04.2008р. та договором іпотеки № RML-008/134/2008 від 07.04.2008р.
Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за Кредитним договором не виконала, до цього часу кошти не повернула,   у зв`язку з невиконанням умов договору, боржник зобов`язаний сплатити суму боргу у розмірі 187 695,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2013 року складає 1 500 249,97 грн., та пеню за прострочення виконання зобов`язань -5 475 912,38 грн., тому Товариство просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року позовну заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно - задоволено.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки № PML -008/134/2008 від 07.04.2008 року, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , для задоволення грошових вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в сумі 6 976 162,35 грн.
Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" суму судового збору в розмірі 3 441 грн., в ј  частці з кожного.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року  заяву  відповідача ОСОБА_2   про перегляд  заочного  рішення  від 21 травня 2014 року - залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить заочне рішення скасувати та прийняте нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити на підставі пропуску строків позовної давності.
Судові витрати покласти на позивача.
В поданому відзиві представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції  представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Інші учасники  справи  до суду не з`явились, про день та час  розгляду справи повідомлені належним чином.. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних  підстав.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.
Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 07.04.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»,  та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-008/134/2008, за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 157 603,95 доларів США, з терміном погашення кредиту до 07.04.2023р., з графіком погашення кредиту та оплатою по процентній ставці 5,99% річних.
В рахунок забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань   за кредитним договором, між Банком та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , було укладено Іпотечний договір (майнової поруки) № PML-008/134/2008 від 07.04.2008 року, предметом якого стала трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .   
Згідно з умовами купівлі-продажу кредитного портфелю від 28.05.2010р. ПАТ «ОТП Банк» передало та відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-008/134/2008   від 07.04.2008р., а за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 07.06.2010р. ПАТ «ОТП Банк» передало та відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором іпотеки №RML-008/134/2008 від 07.04.2008р., згідно Договору про відступлення права вимоги.
Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права   ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачів закредитним договором № ML-008/134/2008   від 07.04.2008р. та договором іпотеки №RML-008/134/2008 від 07.04.2008р.
Судом також встановлено, що  позичальник ОСОБА_2 за кредитним договором свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 18.03.2013 року у неї утворилась заборгованість  у розмірі  187 695,48 доларів США, що за курсом НБУ на день проведення розрахунку складало 1 500 249,97 грн., з яких:
- прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 155 715,20 доларів США;
- прострочена заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 31 980,28 доларів США;
- нарахована пеня за прострочення виконання зобов`язань в розмірі 5 475 912,38 гривень. 
Аналіз змісту статей 1054, 1050 і 559 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, при цьому договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то відповідний строк для пред`явлення вимоги як до боржника, так і поручителів обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.
Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). До поручителя ? протягом шести місяців, якщо закінчення строку поруки не встановлено самим договором (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд (постанова Верховного Суду у складі  колегії суддів Третьої  Судової  палати Касаційного  цивільного Суду від 16 серпня 2019 року  у справі №754/882/15ц).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
 Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ( ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.
Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.
Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.
Зазначений висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року № 200/11343/14-ц.
З наданого Банком розрахунку заборгованості слідує, що  останній платіж відповідачкою ОСОБА_2   було здійснено  07 листопада 2008 року.
29 січня 2009 року  Банк направив  ОСОБА_2 досудову вимогу про  погашення  заборгованості за кредитним договором, встановивши при цьому  новий строк  виконання зобов`язання - 30  днів з моменту отримання  вимоги.
Оскільки вказана вимога не була виконана, ПАТ «ОТП Банк» звернувся до приватного нотаріуса  Бондар  І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса через невиконання  відповідачами своїх зобов`язань, до якої було  додано  вказану вище  досудову вимогу та підтвердження її  відправлення, отримання  ОСОБА_2 
03 грудня 2009 року  приватний нотаріус  Бондар І.М. вчинила виконавчий напис, встановивши при  цьому, що  строк платежу настав 22 травня 2009 року.
Враховуючи наведене та з врахуванням  вимог ст. 257 ЦК України  строк позовної давності сплив 22 травня 2012 року.  Поряд з цим, з позовною заявою  позивач звернувся   лише 07 травня   2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України.
З матеріалів справи слідує, що  розгляд справи проводився  за відсутності  відповідачки ОСОБА_2 , яка не була належним чином повідомлена про  час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим остання  була позбавлена можливості  подати заяву про застосування строку позовної давності.
Про застосування строку позовної давності  апелянт  заявила  в поданій заяві про перегляд заочного рішення суду та вказала в апеляційній скарзі на дане заочне судове рішення.
Отже,  враховуючи правовий висновок, викладений  в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року № 200/11343/14-ц,  а також виходячи із диспозиції  ч.ч.3,4 ст.257 ЦК України, колегія суддів  приходить  до висновку про наявність підстав для  задоволення заяви   відповідачки ОСОБА_2  про застосування строку позовної давності. ТОВ «ОТП Факторинг Україна»  пропущено строк   для звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно, в зв`язку з чим у задоволенні позову Товариству слід відмовити. 
За таких обставин,  рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 ,  задовольнити. 
Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року  скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно - відмовити.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена  в касаційному порядку  до Верховного Суду України протягом 30 днів з дня виготовлення  повної постанови.
    
Повний текст постанови виготовлений  25 травня 2021  року.
 
 Головуючий
 
  Судді: