ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 р. 	Справа № 440/1179/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2020, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава,  м. Полтава, по справі № 440/1179/20
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                      
про визнання нечинним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі-відповідач), в якій просив суд:
- визнання нечинним та скасування рішення №96 від 22.04.2019 Полтавського ОУПФУ Полтавської області, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із 29.03.2010 та вчинити дії по виплаті нарахованих сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після призначення йому пенсії він продовжував працювати на ТОВ "КНГ-Сервіс", яке знаходиться на території Російської Федерації. Вказане підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 29.03.2019 позивач подав до пенсійного органу документи для перерахунку його пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, за наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, пенсійний орган рішенням від 22.04.2019 №96 безпідставно відмовив йому у перерахунку пенсії, посилаючись на відсутність у чинному законодавстві правових норм щодо проведення перерахунку пенсії за відсутності у особи страхового стажу, необхідного для проведення перерахунку пенсії.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 по справі №440/1179/20, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 22 квітня 2019 року №96 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням проведених виплат.
У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що статтею 6 Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаною 13.03.1992 передбачено, що  набутий громадянами на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до  набуття чинності вказаної Угоди зараховується для встановлення права на пенсію. Обчислення пенсій провадиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Оскільки угодою врегульовано питання обчислення стажу лише при призначенні пенсії та визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав – учасниць цієї Угоди та членів їх сімей, здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають, то підстав для зарахування до страхового стаж періодів роботи після призначення пенсії за межами країни немає. Аналіз документів поданих ОСОБА_1 для перерахунку пенсії, зокрема копія трудової книжки за період роботи на території Російської Федерації з  22.06.2015 р. по 28.03.2019 р в ТОВ «КНГ- СЕРВІС» показав, що у заявника відсутній страховий стаж, необхідний для проведення перерахунку пенсії. На підставі викладеного, ОСОБА_1 відмовлено в проведенні перерахунку пенсії згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю у чинному пенсійному законодавстві правових норм щодо проведення перерахунку пенсії, а проведено перерахунок пенсії позивача по звільненню з 29.03.2019
11.03.2021 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Позивач зазначає, що пенсійним органом не застосовуються чинні норми діючих нормативних актів, які підлягають до застосування.
Відповідно до п.3 ч.1  ст.311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 30.10.2013 є пенсіонером та отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується листом першого заступника начальника Головного управління В. Носенка від 11.09.2019 №4715/Д-02.
Згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 останній вже перебуваючи на пенсії у періоди з 22.06.2015 по 25.02.2019 та з 26.02.2019 по 28.03.2019 працював на ТОВ "КНГ-Сервіс", яке знаходиться на території Російської Федерації, на посадах машиніста по цементажу свердловин шостого розряду та оператора по цементажу свердловин п`ятого розряду ділянки технологічного транспорту цеху автотранспортного відповідно.
Відтак, з огляду на те, що після призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 продовжував працювати на ТОВ "КНГ-Сервіс", 29.03.2019 останній звернувся до Полтавського ОУПФУ Полтавської області із заявою про перерахунок його пенсії на підставі частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За результатами розгляду вказаної заяви рішенням Полтавського ОУПФУ Полтавської області від 22.04.2019 №96 вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії згідно частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю у чинному пенсійному законодавстві правових норм щодо проведення перерахунку пенсії. В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що оскільки Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаною 13.03.1992, врегульовано обчислення стажу при призначенні пенсії та визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей, здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають, підстав для зарахування до страхового стажу періодів роботи після призначення пенсії за межами країни немає. Аналіз документів, поданих ОСОБА_1 для перерахунку пенсії згідно з частиною 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, копії трудової книжки за період роботи на території Російської Федерації з 22.06.2015 по 28.03.2019 в ТОВ "КНГ-Сервіс" показав, що у заявника відсутній страховий стаж, необхідний для проведення перерахунку пенсії. 
Натомість, позивачу проведено перерахунок пенсії по звільненні з 29.03.2019, про що зазначено безпосередньо у рішенні Полтавського ОУПФУ Полтавської області від 22.04.2019 №96 та підтверджується відповідним протоколом про перерахунок пенсії з 29.03.2019.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" відбулася реорганізація Полтавського ОУПФУ Полтавської області шляхом його приєднання до ГУПФУ в Полтавській області.
Тобто, саме ГУПФУ в Полтавській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Полтавського ОУПФУ Полтавської області після припинення останнього.
Вважаючи рішення Полтавського ОУПФУ від 22.04.2019 №96 неправомірним, позивач звернувся до суду з даним позовом до його правонаступника ГУПФУ в Полтавській області.
Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що положення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаною 13.03.1992  розповсюджується також і на питання, пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних з їх перерахунком. Пенсійне забезпечення складається не лише з правовідносин щодо призначення пенсії, а тому ця Угода покликана та регулює не лише це питання, а й відносини в сфері пенсійного забезпечення, пов`язані також з проведенням перерахунку пенсії. Таким чином, пенсійний орган безпідставно рішенням від 22.04.2019 №96 відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку його пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058- IV (далі - Закон № 1058-IV) застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами першою та другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Частиною четвертою статті 42 Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що перерахунок пенсії проводиться за умов, якщо фізична особа є застрахованою особою, продовжувала працювати після призначення (попереднього перерахунку) пенсії та за наявності страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії не менше як 24 місяці.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору..
Частинами першою та другою статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка підписана в тому числі Україною та Російською Федерацією, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 вказаної Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Зі змісту наведених положень слідує, що  положення вказаної Угоди, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії, а не її перерахунку та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 12.06.2018 року у справі № 686/4998/15-а, від 31.10.2018 року у справі № 459/955/15-а та від 13.02.2020 року у справі №686/17914/16-а.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є в тому числі громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частиною другою вказаної статті визначено, що особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).
Таким чином, громадяни України, які працюють за межами України, мають право брати добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування шляхом сплати ними єдиного внеску.
Виходячи з наведеного, перерахунок пенсії громадянам України, які працюють за межами України, відповідно до положень частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV можливий у разі їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 12.06.2018 року у справі № 686/4998/15-а, від 31.10.2018 року у справі № 459/955/15-а та від 13.02.2020 року у справі №686/17914/16-а.
Колегія суддів зазначає, що після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати на ТОВ "КНГ-Сервіс", яке знаходиться на території Російської Федерації та страхові внески в Україні до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування не сплачував, тобто не був застрахованою особою у розумінні законодавства України.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV з урахуванням стажу його роботи на території Російської Федерації з 22.06.2015 року по 28.03.2019 року.
Таким чином, при прийнятті рішення №96 від 22.04.2019 року відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 22 квітня 2019 року №96 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та  зобов`язання відповідача здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням проведених виплат.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо часткового задоволення позову.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального та  процесуального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 242, 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задовольнити.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 по справі № 440/1179/20 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання нечинним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    З.О. Кононенко