ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року 
м. Черкаси

Справа № 703/2153/16-ц		
Провадження № 22-ц/821/809/21		
Категорія: 304090100 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Єльцова В.О.
за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи: 
позивач: Державна іпотечна установа
відповідачі: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року (ухваленого в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Калашника В.П.)  у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат, - 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

16 червня 2016 року Державна іпотечна установа звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що 8 серпня 2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 48-ДІУ, за умовами якого банк надав відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 120 000 грн. зі сплатою 15% річних за користування кредитом, строком погашення не пізніше 8 серпня 2022 року. 
Цього ж дня, між банком і ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 48-ДІУ-П-1, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалась солідарно в повному обсязі відповідати за належне, своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_1 умов договору про іпотечний кредит.
Також в цей же день, 8 серпня 2012 року в забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за договором про іпотечний кредит, між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 48-ДІУ-П-2.
Позивач вказує, що 5 жовтня 2012 року за Договором № 836/12 відступлення права вимоги ПАТ «Енергобанк» відступило Державній іпотечній установі право вимоги за договором іпотечного кредиту, укладеного ПАТ «Енергобанк» із ОСОБА_1 та договорами поруки, укладеними ПАТ «Енергобанк» із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
       Посилаючись на те, що ОСОБА_1 станом на момент подачі позову до суду суму заборгованості за Договором про іпотечний кредит не сплатив, має заборгованість за Договором про іпотечний кредит в загальній сумі 119121,63 грн., а саме: по основній сумі боргу - 104247,01 грн.; нараховані відсотки -13597,59 грн. та інфляційні втрати -1277,03 грн., сам позичальник та поручителі не приймають заходів, направлених на погашення існуючої заборгованості, Державна іпотечна установа звернулася із відповідним позовом до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та просила постановити судове рішення, яким стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на користь ДІУ суму заборгованості в загальному розмірі 119121,63 грн., а також понесені позивачем судові витрати по справі.
В подальшому, позивач уточнив заявлені позовні вимоги та просив постановити судове рішення, яким стягнути на свою користь заборгованість в сумі 119121,63 грн., в такому порядку: солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року позовні вимоги - задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитом в сумі 104 247,01 грн., за відсотками в сумі 13597,59 грн., інфляційні втрати в сумі 1277,03 грн., а всього 119 121,63 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитом в сумі 104247,01 грн., за відсотками в сумі 13597,59 грн., інфляційні втрати в сумі 1277,03 грн., а всього 119 121,63 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи по 595, 61 грн. судового збору з кожного.
В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат. 
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року по цивільній справі № 703/2153/16-ц за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 26 березня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вважаючи заочне рішення суду таким, що прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, при невідповідності висновків суду обставинам справи, просять скасувати заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог Державної іпотечної установи.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зокрема, посилаються на те, що суд при розгляді справи не звернув уваги на те, що позивачем не було надано доказів фактичного отримання ОСОБА_1 позики в розмірі 120000 грн. від ПАТ «Енергобанк»; суд дійшов помилкового висновку, що позивач має право стягнення основної суми позики та відсотків за іпотечним кредитом; судом першої інстанції при розгляді справи до спірних правовідносин не було застосовано положення ст. 25 ЗУ «Про іпотеку», за нормами якого в редакції від 8.08.2012 року, іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором та основним зобов`язанням; стягнення наявної суми заборгованості за договором про іпотечний кредит із позичальника разом із поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку здійснено передчасно, оскільки станом на 10.06.2016 року ані обов`язок виконання, ані строк виконання ОСОБА_1 вимог Державної іпотечної установи щодо погашення суми позики в достроковому порядку ніяк не були визначені, а тому не могли бути порушені відповідачами по справі.

Відзив на апеляційну скаргу 

24 травня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від Державної іпотечної установи надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому повністю заперечуючи проти викладених в апеляційній скарзі доводів та вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, ДІУ просить залишити її без задоволення, а постановлене судом першої інстанції рішення – залишити без змін.

Фактичні обставини справи

8 серпня 2012 року ПАТ «Енергобанк» уклало із ОСОБА_1 договір про іпотечний кредит № 48-ДІУ, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 120000 грн. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом строком погашення не пізніше 8 серпня 2022 року.
В цей же день між банком і ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 48-ДІУ-П-1, за яким ОСОБА_2 зобов`язалась солідарно в повному обсязі відповідати за виконання ОСОБА_1 договору про іпотечний кредит. В цей же день, за № 48-ДІУ-П-2 було укладено договір поруки на тих же умовах із ОСОБА_3 
5 жовтня 2012 року Договором № 836/12 про відступлення права вимоги ПАТ «Енергобанк» відступило Державній іпотечній установі право вимоги за договором іпотечного кредиту, укладеного з  ОСОБА_1 , та договорами поруки, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Згідно з п. 1.1, 1.2 договору про іпотечний кредит № 48-ДІУ від 8 серпня 2012 року, ПАТ «Енергобанк» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 120000 грн. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом строком до 8 серпня 2022 року на придбання квартири, який він повинен був погашати щомісячними платежами по 1936 грн. 02 коп. до 8 числа наступного місяця.
У відповідності з п. 1 договору поруки № 48-ДІУ-П-1 від 8 серпня 2012 року ОСОБА_2 зобов`язалась перед банком відповідати за належне і своєчасне виконання ОСОБА_1 умов наведеного кредитного договору солідарно з позичальником та в тому ж обсязі.
Як вбачається з п. 1 договору поруки № 48-ДІУ-П-2 від 8 серпня 2012 року ОСОБА_3 також зобов`язався перед банком відповідати за належне і своєчасне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору солідарно з позичальником та в тому ж обсязі.
Договором відступлення права вимоги № 836/12 від 5 жовтня 2012 року ПАТ «Енергобанк» передало, а Державна іпотечна установа прийняла всі права вимоги за вказаними договорами.
Згідно наданого позивачем розрахунку, нарахована заборгованість за кредитним договором №48-ДІУ від 8 серпня 2012 року з урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України,  а саме: заборгованість по тілу кредиту 104247,01 грн., нараховані відсотки в сумі 13597,59 грн. та інфляційні втрати в сумі – 1277,03 грн.; а всього загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення із відповідачів становить 119 121,63 грн.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Судом встановлено та вбачається із наявних матеріалів справи, що 8 серпня 2012 року ПАТ «Енергобанк» уклало з ОСОБА_1 договір про іпотечний кредит № 48-ДІУ, яким надало кредит в сумі 120000 грн. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом строком погашення не пізніше 8 серпня 2022 року.
В цей же день між банком і ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 48-ДІУ-П-1, за яким ОСОБА_2 зобов`язалась солідарно в повному обсязі відповідати за виконання ОСОБА_1 договору про іпотечний кредит. Тоді ж під № 48-ДІУ-П-2 було укладено договір поруки на тих же умовах з ОСОБА_3 
5 жовтня 2012 року Договором № 836/12 відступлення права вимоги ПАТ «Енергобанк» відступило Державній іпотечній установі право вимоги за договором іпотечного кредиту, укладеного з  ОСОБА_1 , та договорами поруки, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідачам нарахована заборгованість за кредитним договором №48-ДІУ від 8 серпня 2012 року з урахуванням вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, загальна сума якої становить 119 121,63 грн.
Відповідно до пункту 6.2 Договору про іпотечний кредит від 8.08.2012 року сторони погодили, що у випадку порушення позичальником взятих на себе зобов`язань з повернення суми кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом та/або сплати ануїтетних платежів позичальник зобов`язується сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення./т.1 а.с.9-16/
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З аналізу наведеної норми слідує, що така передбачає можливість стягнення за прострочення виконання грошового зобов`язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Тобто, приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно ч. 1ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
У зв`язку з чим, поручитель за вимогою кредитодавця повинен нести солідарну з позичальником відповідальність.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Є необгрунтованими доводи осіб, які подали апеляційну скаргу про те, що по справі відсутні об`єктивні докази отримання ОСОБА_1 грошових коштів за умовами договору про іпотечний кредит, оскільки такі доводи спростовуються наявними матеріалами справи.
Як вбачається із п.2.3 договору про іпотечний кредит видача кредиту проводиться шляхом зарахування кредитором коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий у кредитора.
ПАТ «Енергобанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши ОСОБА_1 кредит в обумовленій умовами договору сумі, а саме 120 000 гривень шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника.
ОСОБА_1 був повністю згоден із умовами кредитного договору, в тому числі щодо погашення кредиту та відсотків у відповідності до графіка погашення кредиту, будь -яких непогоджень із запропонованими умовами договору не висловив, про що свідчить власноручний підпис позичальника. 
Після укладення договору, позичальник також із будь-якими вимогами щодо його недійсності або розірвання у передбаченому законом порядку не звертався, при цьому, ОСОБА_1 на часткове виконання умов кредитного договору сплачувалися на протязі певного проміжку часу ануїтетні платежі.
В порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обов`язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_1 не було надано будь-яких об`єктивних доказів, які б спростовували факт отримання ним кредиту в обумовленому договором розмірі, так і доказів, які б спростовували заявлений позивачем загальний розмір заборгованості, яка підлягає до стягнення із відповідачів.
Також є необгрунтованими доводи осіб, які звернулися із апеляційною скаргою, про те, що по справі відсутні належні повідомлення боржника про відступлення ПАТ «Енергобанк» права вимоги Державній іпотечній установі за кредитним та забезпечувальними договорами, що на думку апелянтів, свідчить про ненабуття позивачем права вимоги до позичальника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо належного виконання зобов`язань за умовами договору про іпотечниий кредит, оскільки такі доводи спростовуються наявними матеріалами справи.
Як вбачається із положень Договору відступлення права вимоги, укладеному 5 жовтня 2012 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Енергобанк», вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його нотаріального посвідчення.
Згідно положень договору про іпотечний кредит та укладених на його забезпечення договорів поруки вбачається, що позичальник ОСОБА_1 та поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поінформовані і згідні із тим, що право вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами можуть бути передані у заставу або відступлені Державній іпотечній установі.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, після укладення Договору відступлення права вимоги від 5.10.2012 року, ПАТ «Енергобанк» направило на адресу позичальника та поручителів відповідні письмові повідомлення про відступлення права вимоги, зокрема, за кредитним договором від 8.08.2012 року та договорами поруки від цього ж числа і повідомило ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 реквізити нового кредитора – Державної іпотечної установи.
Також є неаргументованими доводи апелянтів про те, що суд першої інстанції безпідставно поклав на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обов`язку щодо погашення заборгованості позичальника, яка утворилася внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за умовами кредитного договору, оскільки такі посилання не базуються на вимогах чинного законодавства.
Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником в тому ж обсязі, що і боржник.
Врахувавши вищевикладене та прийнявши до уваги, що позичальник та поручителі неналежним чином виконали взяті на себе договірні зобов`язання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених Державною іпотечною установою позовних вимог і стягнення із позичальника та кожного із поручителів в солідарному порядку на користь нового кредитора –Державної іпотечної установи заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання умов договору про іпотечний кредит від 8 серпня 2012 року.
Доводи осіб, які звернулися із апеляційною скаргою про те, що суд на підставі припущень зробив помилковий висновок про існування обов`язку позичальника та поручителів, як витікають із Договору про іпотечний кредит № 48-ДІУ від 8 серпня 2012 року, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.
Інші доводи апеляційної скарги, наведені ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, заявлених Державною іпотечною установою.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами не вбачає.

        Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат  – залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції –залишити за особами, які подали апеляційну скаргу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                          О.В. Карпенко

Судді                                                                         Л.І. Василенко
                                                                                       
В.О. Єльцов