КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №278/2845/19                                                                  головуючий у суді І інстанції: Майбоженко А.М.
провадження №33/824/2126/2021                                                        головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
22 квітня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Врублевського Миколи Марцельовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №202919, 20 вересня 2020 року, близько 15 год. 36 хв., водій ОСОБА_2 рухаючись по 145 кілометру автомобільної дороги «Київ-Чоп», керуючи транспортним засобом «Honda» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не забезпечив безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Howo» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1 Правил Дорожнього руху України.
Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно  ОСОБА_2  закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Врублевський М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову суду першої інстанції, а справу направити на новий розгляд.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи та не брав участі в судовому засіданні, у зв`язку з чим, пропустив строк на апеляційне оскарження.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не встановлено та не допитано регулювальника руху, який 20 вересня 2019 року на 145 км. ділянки дороги "Київ-Чоп" здійснював регулювання руху. Вважає, що пояснення правопорушника без підтвердження іншими доказами не може бути взято до уваги. Зазначає, що водій «Honda» д.н.з. НОМЕР_1   ОСОБА_2 проігнорував знак зупинки та суцільної лінії виїхав на полосу зустрічного  руху і на швидкості 110-120 км/год. намагався об`їхати автомобіль «Howo» д.н.з. НОМЕР_2 , який після розгрузки пересікав дорогу відповідно до знаків регулювальника, однак маневр зробити заважав йому каток, який стояв попереду, і спасаючи своє життя та нехтуючи життям пасажирів в`їхав правою стороною свого автомобіля в кузов авто «Howo» д.н.з. НОМЕР_2 . Вказує, що очевидці пригоди слідчим занесені до протоколу огляду місця події від 20.09.2019 року, які були залучені в якості понятих, не залучались та не допитувались, проте  вважає, що від показів даний свідків залежить висновок експерта щодо винності в даній ДТП ОСОБА_2 .. Звертає увагу на те, що вихідні дані, які взяв експерт не відповідають фактичним обставинам ДТП, а тому висновок експерта не може слугувати доказом невинності ОСОБА_2 .. Зазначає, що ОСОБА_1 виконав п. 10.1 ПДР України, оскільки перед початком руху дочекався дозволу регулювальника і розпочав рух, а саме невідповідність дій ОСОБА_2 перебуває в причинному зв`язку з ДТП.      
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представника потерпілого  та потерпілий  ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Представник надав уточнення до апеляційної скарги, зазначивши, що просить суд постановити нову постанову та  визнати винним у ДТП  ОСОБА_2 ..  ОСОБА_1 також суду пояснив, що перед початком руху він впевнився, що перешкод не було, регулювальник подав команду, яка надає йому дозвіл починати рух, він розпочав рух, та в подальшому відчув зіткнення.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник заперечували проти доводів апеляційної скарги і просив її відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити в силі. ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав пояснення, які надавав письмово безпосередньо після ДТП, також пояснив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки у нього була відсутня технічна можливість уникнути ДТП. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, доводи адвоката Врублевського Миколи Марцельовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2020 року винесено оскаржувану постанову (а.с.114-117). Із тексту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 та його представник на розгляд справи не з`явились.
Також, в матеріалах справи в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд даної справи в Оболонському районному суді міста Києва.
Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у апеляційній скарзі про те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи та не брав участі в судовому засіданні.
Враховуючи зазначене, з метою забезпечення доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону судом першої інстанції під час її розгляду не були дотримані.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №202919 вбачається, що 20 вересня 2020 року, близько 15 год. 36 хв., водій ОСОБА_2 рухаючись по 145 кілометру автомобільної дороги «Київ-Чоп», керуючи транспортним засобом «Honda» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не забезпечив безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Howo» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1 Правил Дорожнього руху України.
Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, в дохід держави.
Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року скасовано, а матеріали справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_3 повернуто до Управління Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області для належного оформлення з послідуючим направленням справи, за наявності для цього законних підстав, на новий судовий розгляд.
Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно  ОСОБА_2  закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції   зазначив, що доказів роботи регулювальника на вказаній ділянці дороги матеріали справи не містять, свідки для надання пояснень до суду не з`явились, в матеріалах справи міститься експертний висновку, згідно якого водій ОСОБА_2 був позбавлений можливості уникнути зіткнення, трактуючи всі сумніви на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідності до ст.62 Конституції України, тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.
Однак погодитися з такими висновками не можна, оскільки ухвалюючи судове рішення у справі, суд першої інстанції надав не вірну оцінку наявним у матеріалах справи доказам та прийшов до помилкових висновків.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається,  що 20 вересня 2020 року, близько 15 год. 36 хв. на момент зіткнення транспортних засобів, водій ОСОБА_2 рухаючись по 145 кілометру автомобільної дороги «Київ-Чоп», керуючи транспортним засобом «Honda» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не забезпечив безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Howo».
Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР  ОСОБА_2 дотримано не було.
Так у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що він керуючи транспортним засобом «Honda» рухаючись зі швидкість 110-120 км/г по дорозі бачив, що попереду ведуться ремонтні роботи.
Зазначені пояснення узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_4 , яка перебувала в автомобілі «Honda» в якості пасажира, та яка зазначила, що водій автомобіля «Honda» рухався з шаленою швидкістю, взяв на обгін колону авто, а потім прямо врізався в авто, який саме починав рух.(а.с.1-2-103).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що водій ОСОБА_2 рухаючись по автодорозі у світло пору доби, бачачи, що на автодорозі проводяться ремонтні роботи, не врахував дорожню обстановку та не вжив заходів для зменшення швидкості, не забезпечив безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Howo».
Винуватість  ОСОБА_2  увчиненні вказаного правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- рапортами інспектора-чергового від 20 вересня 2019 року за №8012, №8013, №8007 про те, що отримано повідомлення про ДТП з потерпілими пасажирами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ; 
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 вересня 2019 року, схеми місця пригоди від 20 вересня 2019 року;
- схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 вересня 2019 року;
- поясненнями водія ОСОБА_3 від 20 вересня 2019 року; 
- поясненнями ОСОБА_4 письмовими;
- поясненнями ОСОБА_1 наданими у суді апеляційної інстанції;  
- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №713 від 20 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 ; 
- висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №712 від 20 вересня 2019 року щодо ОСОБА_3 ..
Суд не приймає до уваги висновок експертного дослідження за результатами проведення автотехнічного дослідження № 192/11-19 від 22.11.2019 року, про те, що водій транспортного засобу «Honda» д.н.з. НОМЕР_1 не мав технічної можливості уникнути ДТП у зв`язку з порушенням водія транспортного засобу «Howo» д.н.з. НОМЕР_2 вимог п. 10.1 ПДР, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП, оскільки у зазначеному інженерно-траспортному дослідженні обставин і механізму ДТП не в повному обсязі визначено регламентацію та оцінку дій водія з точки зору технічних вимог Правил дорожнього руху, а саме не встановлено належних дій учасників дорожнього руху в дорожній обстановці, що склалась перед ДТП, з метою забезпечення безпеки руху. А тому, суд апеляційної інстанції вважає її не повною та не приймає до уваги.
Крім того, експертом взяті вихідні дані щодо моменту виникнення небезпеки  за 40-45 м до місця зіткнення, зі слів замовника експертизи ОСОБА_2 , разом з цим не взято до уваги  ту обставину, що дорожній рух на автодорозі регулювався за допомогою працівника, який подавав сигнал про зупинку руху, зазначену обставину визнають ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за таких обставин суд апеляційної інстанції не приймає до уваги зазначений доказ.
Таким чином, висновок експертного дослідження за результатами проведення автотехнічного дослідження № 192/11-19 від 22.11.2019 року не можна вважати належним та допустимим доказом.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна, проте не був уважним під час руху, не переконався у безпечності руху та порушив вимоги п.п. 12.1 ПДР України.
Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, неправильно встановив всі фактичні обставини справи, невірно надав оцінку доказам та дійшов помилкового висновку про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнавши недоведеним невиконання ним п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
За таких обставин, під час перегляду оскаржуваної постанови, судом апеляційної інстанції встановлено неправильне застосування норм права судом першої інстанції, висновки  суду першої інстанції  викладені у постанові Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 рокуне відповідають фактичним обставинам справи і не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, відтак апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції вражає необхідним прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.
Відповідно до ч. 7, п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Разом з тим, відповідно до ст. 38 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, яке підвідомче суду, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, зазначений строк ніким продовжено бути не може, будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення має бути припинено.
Таким чином, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення, і апеляційним судом встановлено, що пройшло три місяці з дня вчинення правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що справа підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 38 та п. 7 ст. 247 КУпАП,
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.38, 247 КУпАП, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання адвоката Врублевського Миколи Марцельовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року задовольнити.
Поновити адвокату Врублевського Миколи Марцельовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року.
Апеляційну скаргу адвоката Врублевського Миколи Марцельовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2  закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «28» квітня 2021 року.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                       Л.П. Сушко