ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 р.	Справа № 480/927/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2021, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 05.02.21 року по справі № 480/927/21
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Тростянецької міської ради Сумської області                   
          про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до  Тростянецької міської ради, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення 3 сесії 8-го скликання Тростянецької міської ради №192 від 22.12.2020 "Про скасування рішення 42 сесії 7-го скликання Люджанської сільської ради від 22.10.2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Тростянецького району, Сумської області гр. ОСОБА_1 ".
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2021р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення. Роз`яснено позивачу, що данні правовідносини повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства у місцевому загальному суді.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що  вказана ухвала суду прийнята з неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також їх недоведеності, які суд першої інстанції визнав встановленими, а тому має бути скасована.  Зазначає, що така позиція суду не узгоджується з фактичними обставинами справи, оскільки предметом спору в даній справі є не порушення права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , а протиправність та неправомірність дій суб`єкта владних повноважень - Тростянецької міської ради, а даний спір пов`язаний не з захистом порушеного права власності, а пов`язаний з захистом прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. Зазначає, що враховуючи те, що звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення сесії обумовлене не порушенням права власності позивачки на земельну ділянку, а порушення законодавства та вихід за межі власних повноважень суб`єктом владних повноважень, а Тростянецька міська рада виступає у спірних правовідносинах як суб`єкт владних повноважень, а спір пов`язаний з оскарженням дій суб`єкта владних повноважень, не стосується порушеного майнового чи немайнового права позивача, а стосується публічно - правових відносин і ґрунтується виключно на непогодженні позивачки з управлінськими функціями Тростянецької міської ради, тому за суб`єктним складом і характером правовідносин позов у цій частині належить до розгляду судами адміністративної юрисдикції. На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року, про відмову у відкритті провадження у справі № 480/927/21 за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення сесії, та направити справу № 480/927/21 до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Від Тростянецької міської ради, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що  в повній мірі погоджується з ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року щодо відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення. Просить відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. 
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи . 
Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Рішенням 42 сесії 7-го скликання Люджанської сільської ради від 22.10.2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Тростянецького району, Сумської області гр. ОСОБА_1 " затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Тростянецького району, Сумської області площею 2,0 га - кадастровий номер 5925084600:00:001:2876 та передано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 2,0 га - кадастровий номер 5925084600:00:001:2876 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Тростянецького району, Сумської області.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2020, індексний номер витягу 231350144, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 2,00 га (кадастровий номер 5925084600:00:001:2876) зареєстровано 03.11.2020 року.
В подальшому, після проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень та передачі позивачу земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованими за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Сумської області, площею 2,0 га - кадастровий номер 5925084600:00:0012876, утворено Тростянецьку міську об`єднану територіальну громаду, до якої увійшла і Люджанська сільська рада.
22 грудня 2020 року Тростянецькою міською радою на 3 сесії 8-го скликання було прийнято рішення № 192 « Про скасування рішення 42 сесії 7-го скликання Люджанської сільської ради від 22.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Тростянецького району, Сумської області гр. ОСОБА_1 », яким рішення 42 сесії 7-го скликання Люджанської сільської ради від 22.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Тростянецького району, Сумської області гр. ОСОБА_1 », скасовано, та уповноважено міського голову Бову Ю.А. звернутися до суду для повернення земельної ділянки розташованої за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Тростянецького району, Сумської області, площею 2 га з кадастровим номером 5925084600:00:0012876, до комунальної власності Тростянецької міської територіальної громади в особі Тростянецької міської ради.
Разом з цим позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем поза межами його повноважень, оскільки, на думку позивача, рішення 42 сесії 7-го скликання Люджанської сільської ради від 22.10.2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Тростянецького району, Сумської області гр. ОСОБА_1 " може бути визнано незаконним тільки у судовому порядку, однак рішення судів з цього питання відсутні.
Враховуючи викладене позивач вважає, що оскаржуваним рішенням порушено її право власності щодо земельної ділянки.
Крім того зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, Тростянецька міська рада виходила з того, що право власності на вищевказану земельну ділянку є безпідставним і підлягає припиненню, у зв`язку з тим, що рішення про відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, суперечить ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". 
Разом з цим позивач звертає увагу на те, що відповідно до пояснювальної записки складеної сертифікованим інженером - землевпорядником Степко О.В. , під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність: земельна ділянка відводиться за рахунок раніше  сформованої земельної ділянки сільського господарського призначення комунальної власності (землі запасу), загальною площею 12,6812 га, кадастровий номер 5925084600:00:001:2868, цільове призначення 16.00 - землі запасу, на час виконання робіт не використовується, в оренду чи власність не надана.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що на земельну ділянку щодо якої виник спір, вже є оформлене право власності, відповідно це є спір про право, який не належить до юрисдикції адміністративних судів з огляду на наступне.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
У відповідності до п.1,2,7 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Матеріали справи свідчать, що позовна заява містить вимогу про визнання протиправним та скасування Рішення 3 сесії 8-го скликання Тростянецької міської ради №192 від 22.12.2020 "Про скасування рішення 42 сесії 7-го скликання Люджанської сільської ради від 22.10.2020 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради, Тростянецького району, Сумської області гр. ОСОБА_1 ".
Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Статтею 5 Земельного кодексу України передбачено, що земельне законодавство базується, в тому числі на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.
Згідно ст. 80 Земельного кодексу України установлено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності та держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.
Відносини, пов`язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.
Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право (наприклад, право користування земельною ділянкою), і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 126/1373/17.
Якщо у результаті прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень особа набуває або втрачає речове права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу.
Колегія суддів зазначає, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14), від 11 листопада 2014 року (справа № 21-405а14), від 09 грудня 2014 року (справа 21-308а14), 17.02.12015 року (справа № 21-551а14), від 24.02.2015 року, від 16.12.2015 року (справа № 6-2510-ц15).
Верховний суд України у рішенні №6-2510-ц15 від 16.12.2015 року зазначив, що визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція висловлюється у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року по справі №753/15528/16.
Статтями 1, 3, 15 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Згідно ч. 1, 4 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Земельний кодекс України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов`язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно до ст. 19 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Відповідно до ст. 116 ЗК України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
У справі, яка розглядається, позивачка звернулася до суду з позовом на захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки для ведення селянського господарства, який в подальшому  було реалізовано внаслідок скасування раніше прийнятого місцевою радою рішення про надання позивачці дозволу на розробку проекту землеустрою. 
Колегія суддів доходить до висновку, що вказані правовідносини стосуються права власності земельної ділянки, яке виникло внаслідок прийняття ненормативного акта, який в подальшому був скасований.
Враховуючи, що фактично спір даного позову стосується набуття права власності на земельну ділянку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана справа не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства не зважаючи на те, що стороною у справі є фактично суб`єкт владних повноважень.
З огляду на зазначене, вказаний спір не є публічно-правовим, оскільки виникає із цивільно-правових відносин.
При цьому, колегія суддів зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 21.03.2018 р. у справі №536/233/16-ц.
Щодо доводів апеляційної скарги про те що предметом спору в даній справі є не порушення права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , а протиправність та неправомірність дій суб`єкта владних повноважень - Тростянецької міської ради, а даний спір пов`язаний не з захистом порушеного права власності, а пов`язаний з захистом прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, колегія суддів зазначає наступне.
Дані доводи позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм процесуального законодавства, оскільки хоча позивачка і зазначає в апеляційній скарзі, що вона оскаржує неправомірність рішення відповідача, суб`єкта владних повноважень, тобто даний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів, проте оскільки земельна ділянка, якої стосується оскаржуване рішення знаходиться у власності позивача, даний позов направлений на захист цивільного права.  
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.21 року по справі № 480/927/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 по справі № 480/927/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  12.04.2021 року