Справа № 428/7038/19 
Провадження № 22-ц/810/358/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року                                             м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Луганської В.М., Лозко Ю.П., 
учасники справи: позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 березня 2021 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Юзефовича І.О. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.08.2011 року у розмірі 123578,61 грн,        
                       
                                 в с т а н о в и в:

У червні 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивувало тим, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору № б/н від 27 серпня 2011 року отримав кредит у розмірі 4200 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
Відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, та складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушив виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. 
Внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе за кредитним договором зобов`язань станом на 31.05.2019 утворилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 серпня 2011 року в сумі 237526,17 грн, що складається з: 4192,30 грн - заборгованість за кредитом; 229633,87 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700 грн – заборгованість за пенею та комісією. 
Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.
Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 27.08.2011 станом на 31.05.2019 в розмірі 123578,61 грн, що складається з: 4192,30 грн – заборгованість за кредитом, 119386,31 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.08.2011 по 31.07.2018 та судовий збір в розмірі 1921 грн.
Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2020 року позовні вимоги Банку задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.08.2011 в розмірі 123578,61 грн, що складається з: 4192,30 грн – заборгованість за кредитом, 119386,31 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.08.2011 по 31.07.2018 та судовий збір в розмірі 1921 грн.
Заяву відповідача про перегляд заочного рішення ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 травня 2020 року задоволено. Скасовано заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 лютого 2020 року та призначено до розгляду.
Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовна заява подана до суду із порушенням ЦПК України, оскільки позивач не вказує у позові, за який період часу нарахована заборгованість відповідачу, з доданого розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.08.2011 не вбачається, що саме цей розрахунок має відношення до відповідача; наданий позивачем розрахунок не оформлений належним чином; всі документи позивачем подані до суду з порушенням діючого законодавства України; не надано оригіналу відповідного договору; в Умовах не зазначена дата їх прийняття чи затвердження; відсутня інформація, з якого по який час діяли Умови у тому варіанті, який представлений суду, а також, що ці умови стосуються саме кредиту, наданого відповідачу; позивачем не надано доказів отримання грошових коштів відповідачем та розрахунок заборгованості позивача повністю не відповідає достовірності та оформлений невідомим чином, а тому відповідач просив відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк».
Від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 27.08.2011, з якої чітко вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна», вказав інформацію про себе та висловив згоду на укладення договору, та те, що заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана особисто відповідачем, з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.
Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Стосовно отримання відповідачем кредитних коштів та картки. Банком надано до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. На підтвердження отримання клієнтом кредитних карток надано довідку. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі; після проведеної з коштами операції). Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.
Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на відзив позивача, в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову Банку.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 березня 2021 року відмовлено Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.08.2011 року у розмірі 123578,61 грн, стягнення судового збору у розмірі 1921 грн.
Суд обґрунтував рішення тим, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, позивач в порушення приписів Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив ОСОБА_1 про умови кредитування і не узгодив їх з ним; між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 27.08.2011 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру процентів за користування кредитом та розміру штрафних санкцій.
Суд першої інстанції також виходив з того, що позивачем заявлено до стягнення заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 4192,30 грн та надано розрахунок заборгованості за період з 27.08.2011 по 31.05.2019, з якого вбачається, що за вказаний період в рахунок погашення кредиту відповідачем було сплачено 13059,07 грн (загальна сума коштів, що зазначена у стовпчику з назвою «Сума погашення за наданим кредитом»), що свідчить про повернення відповідачем грошових коштів банку в сумі 13059,07 грн і про відсутність порушень прав позивача, оскільки боржник свій обов`язок щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів виконав.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального і матеріального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги Банку в повному обсязі та судові витрати покласти на відповідача.
Доводами апеляційної скарги є те, що відповідач висловив згоду на укладення кредитного договору, що засвідчено особистим підписом, чим підтвердив ознайомлення та погодження з умовами кредитування, зобов`язувався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг; відповідачем, окрім заяви, було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторони погодили пільговий період 55 днів, базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5 % в місяць (30 % річних), умови щодо сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості та умова щодо сплати штрафу; таким чином між сторонами було укладено договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору; після підписання відповідної заяви останньому було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку "Універсальна", на яку встановлено початковий кредитний ліміт, змінював цей ліміт банк на підставі п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на встановлення банком кредитного ліміту за своїм рішенням і право в будь-який момент змінити, зменшити або збільшити кредитний ліміт; відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи; виписка з банківського рахунку, яка має статус первинного документу, з якої вбачається , що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах, частково сплачував кредитну заборгованість.
Суд, не врахувавши підписану між сторонами довідку про умови кредитування, зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, не застосувавши висновки Верховного Суду викладені у справах №293/599/19-ц, 456/3643/17, 534/1072/18-ц.
Крім того, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 534 ЦК України не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що фактично витрачені відповідачем кредитні кошти були повністю повернуті Банку у добровільному порядку.
Від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених ст. 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив, а відтак відсутні підстави для їх стягнення, а стосовно заборгованості з тіло кредиту то відповідач їх повернув, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 123578,61 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100 = 192100 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, та відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про проведення розгляду за участю представника позивача та виклику його у судове засідання з метою детального пояснення конкретних обставин справи, оскільки позивачем не викладені конкретні обставини, за яких справа повинна розглядатися у судовому засіданні з викликом представника. Звертаючись до суду із позовом позивач просив розглянути позов без виклику сторін.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання заяви позичальника, за яким отримано кредит у розмірі 4200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та підписання довідки про умови кредитування.
Колегія суддів погоджує довід скарги про те, що складовою договору слід вважати підписану відповідачем довідку об умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій містяться тарифи банку, базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 2,5 %, погоджено 30 днів пільгового періоду, щомісячно до 25 числа сплачувати 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості) (а.с. 7).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
З наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 серпня 2011 року станом на 31.05.2019 вбачається заборгованість в сумі 237526,17 грн, що складається з: 4192,30 грн - заборгованість за кредитом; 229633,87 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700 грн – заборгованість за пенею та комісією (а.с. 4-5). 
У зв`язку з тим, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому позивачем ставиться питання про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі б/н від 27.08.2011 станом на 31.05.2019 в розмірі 123578,61 грн, що складається з: 4192,30 грн – заборгованість за кредитом, 119386,31 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.08.2011 по 31.07.2018 та судовий збір в розмірі 1921 грн (а.с. 4-5).
Розглядаючи справи, суд має керуватися такими засадами судочинства як змагальність сторін та диспозитивність. Позивач, користуючись своїми правами, надав на підтвердження обґрунтованості позову вищезазначені докази як на підтвердження укладення кредитного договору між сторонами та погодження його суттєвих умов, так і його виконання сторонами, проте вказаним доказам - зокрема, довідці про умови кредитування - судом дана неправильна оцінка, що призвело до неправильного вирішення спору.
Помилкове зазначення судом про те, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» № НОМЕР_1 не підписана обома сторонами призвело до її неврахування під час ухвалення рішення, а доводи скарги в цій частині про погодження сторонами процентів за користування кредитними коштами є слушними. 
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до заяви позичальника сторони погодили плату за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% на місяць, тобто 30 % річних, що позичальник підтвердив власним підписом.
Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року було зокрема визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 16 жовтня 2011 року.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем змінена процентна ставка за укладеним з відповідачем договором з 01 вересня 2014 року з 30% річних на 34,80 та не зазначені обставини, на підставі яких банк здійснив підвищення відсоткової ставки.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що на момент збільшення відсоткової ставки відповідно до імперативних правил статті 1056-1 ЦК України банк був обмежений у праві приймати рішення про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку.
Доказів підписання та погодження відповідачем Умов та правил надання банківських послуг та якої саме їх редакції матеріали справи не містять.
У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року справа № 6-82цс16 зроблено висновок про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Доказів належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки у відповідності до вимог пунктів 2, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила) (в редакції на час зміни відсоткової ставки) позивачем суду не надано.
Матеріалами справи не підтверджено, що вищезазначені вимоги законодавства були належним чином виконані позивачем - відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений належним чином зі зміною відповідних процентних ставок та погодив таку зміну.
Переглядаючи рішення суду за доводом апеляційної скарги про неперевірення судом розрахунку заборгованості, колегія суддів зазначає, що у пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Висновок суду про відсутність у відповідача заборгованості за тілом кредиту та невстановлення під час укладення кредитного договору розміру відсотків за його користування та про фактичне повернення відповідачем позичених коштів не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки відповідач власним підписом підтвердив відсоткову ставку 2,5 % на залишок заборгованості щомісячно, тобто 30 % на рік, здійснював частково погашення заборгованості за кредитним договором, а отже слушним є довід апеляційної скарги про черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями у відповідності до вимог статті 534 ЦК України.
Дані обставини свідчать про те, що визначений позивачем розмір заборгованості суперечить умовам кредитування та впливає на загальний розмір заборгованості.
Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.
Довід апеляційної скарги про те, що відповідач отримав кредит та користувався наданою йому платіжної карткою підтверджено позивачем в суді першої інстанції належними доказами, а саме - випискою з банківського рахунку, яка має статус первинного документу і з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах.
З огляду на це та з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи колегія суддів приймає надану позивачем в суді апеляційної інстанції довідку про видачу відповідачу ОСОБА_1 картку № НОМЕР_2 , дата відкриття 27.08.2011, термін дії - 05/15. 
Вказаний доказ повністю підтверджує надану позивачем виписку з банківського рахунку про користування відповідачем карткою до сплину її дії.
Враховуючи, що строк дії картки в межах даного кредитного договору встановлено до травня 2015 року включно, про що відповідачу як держателю картки мало бути відомо, тому колегія суддів вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом такими, що підлягають задоволенню до травня 2015 року включно.
Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних та погодженого сторонами розміру відсотків за користування кредитом 30 % річних та без надання позивачем належних доказів зміни відсоткової ставки, погоджується з нарахованим банком розміром заборгованості в межах позовних вимог за тілом кредиту - 4192,30 грн та частково - з нарахованими відсотками за період з 27 серпня 2011 року (згідно позовних вимог) до травня 2015 року включно у розмірі 1504,64 грн (заборгованість за відсотками 453,04 грн станом до підвищення відсоткової ставки + за період з 27.08.2011 року до 31.05.2015 року у розмірі 4192,30 (3995,92 + 196,38=4192,30) х 30 % (погоджена сторонами базова відсоткова ставка) : 100 : 360 х 301 днів = 1051,60).
Проте, в період коли банком проценти нараховувалися за підвищеною процентною ставкою, відповідач здійснював погашення заборгованості в розмірі 2000 грн 12 травня 2017 року, які зараховані позивачем на загальну суму комісії та пені та розмір яких був зменшений на відповідну суму, що вбачається із розрахунку заборгованості.
Вказане є порушенням умов укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки для правильного розрахунку має значення лише сума комісії та пені станом на 31.05.2015 у розмірі 900 грн та загальний розмір відсотків 1051,60 грн як нараховані в межах дії кредитного договору і з урахуванням вимог ст. 534 ЦК України саме на погашення вказаних сум мають бути зараховані сплачені відповідачем 12 травня 2017 року 2000 грн у відповідності до вимог ст. 534 ЦК України (проценти і неустойка - у другу чергу, основна сума боргу - у третю чергу).
Отже, загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № б/ від 27.08.2011 становить: 4192,30 грн - заборгованість за кредитом, 1504,64 грн (нараховані відсотки станом на 31.05.2015) та 900 грн (комісія та пеня станом на 31.05.2015) та підлягає зменшенню на 2000 грн, сплачених позивачем 12.05.2017, за передбаченою статті 534 ЦК України черговістю - комісію та пеню, проценти та у останню чергу - сума боргу за тілом кредиту, внаслідок чого залишок по процентам становить 404,64 грн.
Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального у відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги та ухваленню нового рішення про часткове задоволення позову у наведеній частині.
За вказаних обставин рішення суду першої інстанції відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог Банку та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 4596,94 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 4192,30 грн та заборгованості по процентами у сумі 404,64 грн.
В іншій частині позовні вимоги банку про стягнення відсотків за користування кредитними коштами з 27.08.2011 по 31.07.2018 задоволенню з огляду на вищенаведене не підлягають за необґрунтованістю.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 178,64 грн судового збору (за подання позовної заяви позивачем сплачено 1921 грн + за подання апеляційної скарги сплачено 2881,50 грн = 4802,50 х 4596,94 :123578,61).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 березня 2021 року та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.08.2011 року у розмірі 123578,61 грн задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.08.2011 року у розмірі 4596,94 грн, яка складається з: 4192,30 грн - заборгованість за кредитом, 404,64 грн - заборгованість за процентами.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір у розмірі 178,64 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 27 травня 2021 року.

Судді: