ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 752/12540/15-а
адміністративне провадження № К/9901/29620/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у письмовому провадженні  в касаційній інстанції адміністративну справу №752/12540/15-а
за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року
(ухвалену у складі колегії суддів: головуючого суддя Беспалова О. О., суддів: Грибан І. О., Губської О. А.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
УСТАНОВИВ
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, у якому просив:
- визнати протиправними дії щодо використання для перерахунку пенсії суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески (середньомісячної заробітної плати) не з довідки виданої Головним управлінням Міндоходів у м. Києві про заробітну плату від 03 березня 2014 р. № 05-109 (в т. ч. надбавка за вислугу років 40 %), а з виправленої довідки від 03 березня 2014 р. № 05-109 (в т. ч. надбавка за вислугу років 30 %); 
- визнати протиправними дій щодо використання для перерахунку пенсії не 90 % від суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески (середньомісячної заробітної плати), яка зазначена у довідці виданій Головним управлінням Міндоходів у м. Києві, а 80% від суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески (середньомісячної заробітної плати) з виправленої довідки від 03 березня 2014 р. № 05-10; 
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, врахувавши при обчисленні пенсії 40 % надбавки за вислугу років, згідно довідки про заробітну плату № 05-109 від 03 березня 2014 року, яка видана головним управлінням Міндоходів у м. Києві, виходячи з розміру 90 % суми заробітної плати, починаючи з 01 березня 2014 року.
2. Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 квітня 2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, правонаступником якого є  Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням здійснити перерахунок його пенсії згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 46793560 від 11 березня 2015 року, а також надати розшифровку середньомісячного заробітку для обчислення пенсії, який був використаний при обчисленні його пенсії.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. 06 квітня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва вирішив:
Позов задовольнити.
Визнати протиправними дії  Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо використання ОСОБА_1 для перерахунку пенсії суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески (середньомісячної заробітної плати) не з довідки виданої Головним управлінням Міндоходів у м. Києві про заробітну плату від 03 березня 2014 № 05-109 (в т. ч. надбавка за вислугу років 40 %), а з виправленої довідки від 03 березня 2014 № 05-109 (в т. ч. надбавка за вислугу років 30 %), та щодо використання для перерахунку пенсії не 90 % від суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески (середньомісячної заробітної плати), яка зазначена у довідці виданій Головним управлінням Міндоходів у м. Києві, а 80 % від суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески (середньомісячної заробітної плати) з виправленої довідки від 03 березня 2014 №05-109.
Зобов`язати  Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві  здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця, врахувавши при обчисленні пенсії 40 % надбавки за вислугу років, згідно Довідки про заробітну плату № 05-109 від 03 березня 2014 року, яка видана головним управлінням Міндоходів у м. Києві, виходячи з розміру 90 % суми заробітної плати, починаючи з 01 березня 2014 року.
4.Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що фізичні виправлення здійснені ручкою в довідці від 03 березня 2014 року № 05-109 не можуть бути підставою для перерахунку пенсії позивача в розмірі меншому ніж передбаченого чинним на момент здійснення такого перерахунку законодавства.  
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. 06 липня 2017 року Київський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії  задовольнити частково.
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року  в частині задоволення позовних вимог про  визнання протиправними дій Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо використання ОСОБА_1 для перерахунку пенсії надбавки за вислугу років 30%  та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, врахувавши при обчисленні пенсії 40 % надбавки за вислугу років  скасувати.
В цій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
В іншій частині постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року залишити без змін.
6. Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції керувався тим, що довідка від 03 березня 2014 року № 05-109 була подана позивачем до пенсійного органу саме з метою надання відповідачу відомостей щодо розмірів інших виплат, отриманих позивачем, що повинні були бути враховані, але не враховувались, при призначенні пенсії. Питання встановлення чи  зміни розміру надбавки  за вислугу років, що включалася пенсійним органом для обрахунку пенсії при її призначенні, судом апеляційної інстанції у вказаній справі не вирішувалось. Відтак, інші розміри виплат, зазначених у довідці від 03 березня 2014 року № 05-109, при перерахунку пенсії позивача на підставі виконавчого провадження № ВП 46793560, враховуватись не повинні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.  31 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача.
У касаційній скарзі скаржник просить постанову  Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 752/12540/15-а скасувати,  та залишити в силі постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі № 752/12540/15-а.    
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. 
У касаційній скарзі позивача вказує на помилковість посилання судом апеляційної інстанції на висновки суду Голосіївського районного суду міста Києва зроблені в справі № 2а-524/09 як на преюдиційні, оскільки це прямо суперечить положенням статті 72 КАС України. На думку позивача надбавка за вислугу років підлягає включення до розміру заробітної плати, яка береться за основу при розрахунку/перерахунку пенсії.
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою  представника позивача -  ОСОБА_2 на постанову  Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 752/12540/15-а.    
9. 27 лютого 2018 року справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
10. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Гімона М. М., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
11. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 18 червня 2019 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді- доповідача Гімона М.М., було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
13. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 червня 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу позивача.
II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року був задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 та визнані протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії з врахуванням при обчисленні пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (справа № 752/5781/14-а).
Зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням при обчисленні пенсії матеріальної допомоги  на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на підставі довідки про заробітну плату від 03 березня 2014 року № 05-109 починаючи з 01 березня 2014 року.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О. Г. від 11 березня 2015 р. № ВП 46793560 відкрито виконавче провадження на виконання зазначеного рішення суду апеляційної інстанції.
30 квітня 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, правонаступником якого є Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, з проханням здійснити перерахунок його пенсії згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 46793560 від 11 березня 2015 року, а також надати розшифровку середньомісячного заробітку для обчислення пенсії, який був використаний при обчисленні його пенсії.
Листом від 25 червня 2015 р. № 10455/12 відповідач повідомив позивача про здійснення перерахунку пенсії розпорядженням № 187557 від 21 квітня 2015 р., однак, з врахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 30 % від посадового окладу та виходячи із 80 % від заробітної плати.
Вказане розпорядження було надіслане на адресу органу ДВС та виконавче провадження постановою державного виконавця від 22 червня 2015 р. закінчене.
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15.  Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
16.  Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.    
Відповідно до  статті 46 Конституції України громадяни  мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі  статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією  Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до  статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та  законами України.
За  статтею 37 Закону № 3723-ХІІ  на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не  менше 10  років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно  від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.
Згідно з частиною другою  статті 37-1 Закону № 3723-XII  перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Частиною другою  статті 33 Закону № 3723-XII  передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Частиною першою статті 1  Закону України  від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці»  (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 Закону № 108/95-ВР  визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно до частини першої  статті 66 Закону  № 1788-ХІІ  до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до  Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно зі  статтею 41 Закону  № 1058-ІV  до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим  Законом, з яких згідно з цим самим  Законом  були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим  Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, надбавка за особливі умови проходження державної служби та премії до державних і професійних свят, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, входили до системи оплати праці державного службовця.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії використовується як спосіб відновлення порушеного права у зв`язку з тим, що при призначенні пенсії громадянину протиправно не було враховано всі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 2  квітня 2018 року (справа № 306/48/16-а), від 5 червня 2018 року (справа  №  275/593/17), від 16 грудня 2019 року (справа № 308/2129/17)  та Великою Палатою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року (справа № 510/1286/16-а).
Як було встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та визнані протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії з врахуванням при обчисленні пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Відповідач був зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням при обчисленні пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на підставі довідки про заробітну плату від 03 березня 2014 року № 05-109 починаючи з 01 березня 2014 року.
Проте такий перерахунок відповідач не здійснив та на вимогу позивача листом від 25 червня 15 № 10455/12 відмовився робити перерахунок на підставі довідки про заробітну плату від 03 березня 2014 року № 05-109 починаючи з 01 березня 2014 року застосувавши виправлення в довідці.
Управлінням Пенсійного фонду України було  проведено перерахунок на підставі довідки про заробітну плату від 03 березня 2014 № 05-109 з 01 березня 2014 року на підставі виправленої ручним способом довідки про заробітну плату від 03 березня 2014 № 05-109.
В результаті ручного виправлення у довідці виданій Головним управлінням Міндоходів у м. Києві про заробітну плату від 03 березня 2014 № 05-109 - у Розпорядженні 187557 від 21 квітня 2015 відповідачем занижена середньомісячна заробітна плата для нарахування пенсії за рахунок надбавки за вислугу років (замість 40 % враховано 30 %).
Станом на момент призначення пенсії позивачу 23 березня 2003 р. діяла ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII, відповідно до якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби -не менше 10 років, та  які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на     які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.
За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.
На підставі вказаної норми позивачу була призначена пенсія, виходячи з 90 відсотків заробітної плати, з якої було сплачено внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
З урахуванням наведеного правового регулювання спірних правовідносин та встановлених обставин у справі, суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків щодо протиправності дій відповідача, які полягають у самовільному зменшені відсотку заробітної плати, що був врахований при призначенні пенсії позивачу, всупереч вимогам пенсійного законодавства.
В подальшому суд апеляційної інстанції при вирішенні цього адміністративного спору  дійшов помилкових висновків.
Невірний підхід суду апеляційної інстанції полягає в посиланні на преюдиційність обставин, встановлених у рішенні Голосіївського районного суду від 06 травня 2009 року у справі  № 2а-524/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про стягнення необґрунтовано утриманих коштів при перерахунку пенсії, оскільки обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили, не мають абсолютного характеру і не можуть сприйматися судами як  такі, що не можуть бути спростовані у ході дослідження обставин у іншому судовому розгляді. 
Так суд апеляційної інстанції послався на висновок суду Голосіївського районного суду міста Києва висловлений в постанові від  06 травня 2009 р. з приводу того, що включення винагороди за вислугу років до заробітної плати державного службовця для перерахунку пенсії протирічить Закону України «Про державну службу».
З приводу цього варто навести правову позицію висловлену у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року в справі №804/3771/14, згідно якої винагорода за вислугу років є складовою заробітної плати, з якої обчислюється пенсія.
Що у свою чергу повністю нівелює правову позицію Голосіївського районного суду міста Києва висловлену в постанові від  06 травня 2009 р. у справі № 2а-524/09, яку у свою чергу і було покладено в основу оскарженого рішення суду апеляційної інстанції.
Крім того колегія суддів КАС ВС вважає невірними посилання суду апеляційної інстанції на предмет спору у справі № 752/5781/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, оскільки рішення у іншій справі не обмежує право позивача на повторне звернення до суду з приводу оскарження дій Управління Пенсійного фонду України, а підстави встановлені під час розгляду цієї справи не пов`язані з виконанням рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року в справі  № 752/5781/14-а, а насамперед з виявленням позивачем порушень з боку відповідача, які полягають у зміні відомостей довідки про заробітну плату від 03 березня 2014 року № 05-109.
Висновки з цього приводу суду апеляційної інстанції обмежують права позивача на отримання належного йому розміру пенсії у відповідності до пенсійного законодавства, з наданням судом апеляційної інстанції переваги формальним підставам.    
Таким чином рішення суду апеляційної інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а отже підлягає скасуванню.
16.  Відповідно до частини третьої  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  (надалі також  КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до  закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до  КАС України, внесені  Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим  Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим  Законом, а саме за правилами  КАС України  в редакції зі змінами, внесеними  Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.    
17.  Згідно  статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України  Суд  касаційної інстанції  скасовує постанову суду  апеляційної інстанції  повністю або частково і залишає в силі судове рішення  суду першої інстанції  у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону. 
18.  З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судом першої інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні. 
Натомість рішення суду апеляційної інстанції таким критеріям не відповідає та підлягає скасуванню.
19.  З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями  341,  345,  349,  352,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.  Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2.   Постанову  Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 752/12540/15-а - скасувати.
3. Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі № 752/12540/15-а залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                    С. Г. Стеценко
                                                                                                    Л. В. Тацій