П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1494/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.   
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
26 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Сушка О.О.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу за невиконання рішення суду по адміністративній справі № 560/1494/19 - відмовлено; прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №560/1494/19.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, яке набрало законної сили 28 жовтня 2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницькій області №968120133403 від 11 січня 2019 року, №968120133403 від 12 лютого 2019 року, №968120133403 від 22 квітня 2019 року, №968120133403 від 23 квітня 2019 року в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 в розмірі 80 % та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплачувати довічно судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання в розмірі 88 % суддівської винагороди судді Полонського районного суду на підставі довідок виданих ТУ ДСА в Хмельницькій області №364 від 19 грудня 2018 року з 04 грудня 2018 року, №27 від 28 січня 2019 року з 1 січня 2019 року.
09 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі №560/1494/19.
В обґрунтування поданої заяви зазначив, що ГУ ПФУ в Хмельницькій області рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі №560/1494/19 виконано лише частково: здійснено нарахування ОСОБА_1 суми доплати до щомісячного грошового утримання лише за період з 28 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Доплата за рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, у сумі в сумі 44326,02 грн. за період з 04 грудня 2018 року по 27 жовтня 2019 року досі не виплачена відповідачем.
Ухвалою від 16 вересня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд задоволив заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 560/1494/19 та встановив судовий контроль по виконанню рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/1494/19, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати в 30-денний строк з дня отримання цієї ухвали, безпосередньо до Хмельницького окружного адміністративного суду, звіт по виконанню рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі №560/1494/19.
За наслідками розгляду поданого звіту суб`єкта владних повноважень, суд ухвалою від 29 жовтня 2020 року встановив новий строк по виконанню рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/1494/19.
23 грудня 2020 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області подало до суду звіт про виконанню рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/1494/19 з врахуванням ухвали суду від 29 жовтня 2020 року.
Розглянувши поданий звіт суб`єкта владних повноважень, суд ухвалою від 30 грудня 2020 року встановив новий строк по виконанню рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/1494/19.
04 лютого 2021 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області подало до суду звіт про виконанню рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/1494/19 з врахуванням ухвали суду від 29 жовтня 2020 року та 30 грудня 2020 року.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що є законні підстави прийняти звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №560/1494/19, оскільки в даному випадку немає порушення строку подання звіту та немає вини керівника суб`єкта владних повноважень і його протиправних дій (бездіяльності), тому відсутні підстави накладати штраф на керівника, який визначений ч. 2 ст. 382 КАС України і встановлювати новий строк для подання звіту.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
За приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного слідує, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.
У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07 травня 2002 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Шаренок проти України" від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 6 ст. 245 КАС України у випадках, визначених у частинах 3 - 5 цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо виплати заборгованості довічного грошового утримання нарахованого згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року.
Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило заявника про те, що на виконання рішення суду за період з 04 грудня 2018 року по 27 жовтня 2019 року нараховано заборгованість в сумі 44326,02 грн., яку включено в Реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Крім того, ГУ ПФУ в Хмельницькій області вказує на те, що згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень з порушеннями бюджетного законодавства.
З урахуванням вищевикладеного відповідач вказав, що виплата заборгованості за рішенням суду за період з 04 грудня 2018 року по 27 жовтня 2019 року в сумі 44326,02 грн. буде здійснена при відповідному фінансуванні, що фактично вказує на те, що відповідач на момент розгляду даного звіту не виконав рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі №560/1494/19.
Враховуючи зазначене, суд звертає увагу на те, що здійснення перерахунку та нарахування пенсії є лише передумовою її виплати, однак не свідчить про повне виконання рішення суду, оскільки рішенням суд зобов`язав Пенсійний орган не лише провести перерахунок, але й виплатити позивачеві повну суму перерахованої пенсії.
Водночас, суд враховує, що згідно поданої відповідачем довідки про стан виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі №560/1494/19, відповідачем з метою виконання рішення суду, направлено запит від 11 листопада 2020 року №2200-0406-9/50338 та 02 лютого 2021 року №2200-0406-9/50338 до Пенсійного фонду України щодо здійснення виплати згідно рішення суду ОСОБА_1 .
Відповідач вказує, що Пенсійний фонд України листом повідомив, що залишок невикористаних у 2020 році коштів виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, річний обсяг яких передбачений у сумі 200,0 млн. грн. буде спрямовано на виплати, нараховані на виконання рішень суду, що надійшли у 2018 році.
Отже виплата коштів на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.06.2019 у справі № 560/1494/19 здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Окрім того, 02 лютого 2021 року відповідачем повторно направлено запит № 2200-0402-5/6207 до Пенсійного фонду України щодо виплати згідно рішення суду ОСОБА_1 . Пенсійний фонд України листом № 2800-030102-9/10576 від 05.03.2021 року повідомив, що виплата коштів на виконання рішення суду здійснюється в межах затверджених призначень для здійснення відповідних виплат.
При цьому, доводи відповідача щодо відсутності фінансових ресурсів не може вважатись обставиною, що виправдовує невиконання судового рішення.
Невиплата особі коштів з посиланням на їх відсутність без будь-яких належних доказів, які це підтверджують порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які виплати проводити громадянам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити такі виплати, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату коштів, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
У справі "Шмалько проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу. У справі "Півень проти України" Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.
Поряд із цим, у зв`язку з наявністю у матеріалах справи доказів на вжиття відповідачем дій спрямованих на виконання рішення суду від 26 червня 2019 року у справі № 560/1494/19, на момент розгляду даного звіту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для накладення штрафу на керівника відповідача - суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, оскільки ним надано звіт про виконання рішення суду, заборгованість позивачу виплачено за один місяць (частково виконано рішення суду), а також здійснено дії в межах повноважень, тобто рішення суду виконується.
Окрім того, на виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надано відомості про надходження бюджетних коштів відповідачу на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду за 2019-2021 рр.   
Судом встановлено, що у період з січня по березень 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведена виплата заборгованості з пенсійних виплат згідно рішень суду, які надійшли на виконання по 31.03.2019 з реєстраційними номерами включно по 45990, на суму 2,1 млн. грн.
Враховуючи наведене, а також те, що у матеріалах справи наявні докази того, що відповідачем вживаються заходи для виконання рішення суду по справі № 560/1494/19 щодо виплати заборгованості пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява позивача про накладення штрафу за не виконання судового рішення задоволенню не підлягає.
При цьому, відповідач вказує на те, що заборгованість за рішенням суду за період з 04 грудня 2018 року по 27 жовтня 2019 року в сумі 44326,02 грн. буде здійснена при відповідному фінансуванні, в порядку календарної черговості дати надходження судового рішення до боржника, чим фактично визнає невиконання рішення суду на момент розгляду звіту.
Згідно з Витягом з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, заборгованість згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 по справі № 560/1494/20 за період з 01 січня 2019 року по 27 жовтня 2019 року включено в Реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, з датою надходження рішення до боржника на виконання 01 липня 2019 року. Реєстраційний номер рішення в реєстрі 49256.
Отже, відповідач вчинив дії на виконання рішення суду, тому відповідно відсутня протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень крім виплати самостійно розрахованої пенсійним органом суми, про що відповідачем прийняте відповідне рішення на виконання рішення суду.
Верховний Суд у постановах від 28 лютого 2019 року по справі №822/1080/17, від 13 червня 2018 року по справі №757/29541/14-а зазначив, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
На підставі викладеного, беручи до уваги невиплату заборгованості на час прийняття даного рішення, суд враховує, що вказані виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, які у пенсійного органу обмежені, наслідком чого встановлено черговість цих виплат, що не може свідчити про не виконання рішення суду, оскільки останнє буде виконане в порядку черги, за відсутності вини відповідача щодо встановлених обставин, а саме прийняття рішення про виплату заборгованості в порядку черги.
Крім того, суд зважає на те, що заявник не може отримати заборгованість згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 по справі № 560/1494/20 позачергово, порушивши права інших осіб, які також перебувають на обліку у вказаному реєстрі по виконанню судових рішень та мають рівні права із заявником на отримання заборгованості у черговому порядку.
Відтак, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.
Суд звертає увагу, що виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати коштів не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відсутні ознаки вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення особи до відповідальності та накладення, у даному випадку, штрафу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що є законні підстави прийняти звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №560/1494/19, оскільки в даному випадку немає порушення строку подання звіту та немає вини керівника суб`єкта владних повноважень і його протиправних дій (бездіяльності), тому відсутні підстави накладати штраф на керівника, який визначений ч. 2 ст. 382 КАС України і встановлювати новий строк для подання звіту.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Гонтарук В. М.