ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1105/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №710/41/20 Категорія: 301030000 	Побережна Н.П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15 червня 2021 року                                                        м. Черкаси:
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Вініченко Б.Б., Гончар Н.І.	
секретар 	Попова М.В.	

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач (скаржник) – ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Нагайцевої Т.С. на додаткове рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 06.04.2021 (повний текст складено 06.04.2021, суддя в суді першої інстанції Побережна Н.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку у спільній сумісній власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася у січні 2020 року до суду з позовом, яким просила, встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з червня 2002 року по 07.05.2019 без реєстрації шлюбу; визнати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю; визнати за позивачем право власності на 1 / 2 частину будинку літ. «А» загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., а також: веранду «а», прибудову «а-2», сарай «Б», прибудову «б», погріб «п/д», гараж «В», літня кухня «Д», вбиральня «в», колодязь 1 / 2 «К», огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за відповідачем в порядку спадкування за законом, право власності на 1 / 2 частку будинку літ. «А» загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., а також: веранду «а», прибудову «а-2», сарай «Б», прибудову «б», погріб «п/д», гараж «В», літня кухня «Д», вбиральня «в», колодязь 1/2 «К», огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 30.03.2021 позов задоволено частково та встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 01.01.2004 по 07.05.2019.
Визнано 2 / 3 частини домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку будинку літ. «А» загальною площею 59,2 кв. м., житловою площею 34,5 кв. м., а також: веранду «а», прибудову «а-2», сарай «Б», прибудову «б», погріб «п/д», гараж «В», літня кухня «Д», вбиральня «в», колодязь 1/2 «К», огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1880,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1039,80 грн. на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2079,80 грн. на користь держави.
Суд виходив з того, що 2 / 3 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю позивача та померлого ОСОБА_3 , як набуте ними за час спільного проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, що обу3мовило часткове задоволення позовних вимог у справі та визнання за позивачем права власності на 1 / 3 частину вказаного майна.
02.04.2021 до суду надійшла заява позивача про відшкодування судових витрат, в якій вона просила ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на її користь понесені судові витрати в загальній сумі 9866,00 грн. з таким обґрунтуванням.
Позивач сплатила адвокату грошові кошти в сумі 10000,00 грн., що підтверджується розрахунком, актом приймання передачі наданих послуг та квитанцією. Оскільки позовні вимоги у справі задоволено частково, то і сума в частині стягнення витрат на правничу допомогу також підлягає до часткового стягнення, а саме: 10000,00 грн. поділена на 2 (оскільки дві позовні вимоги) дорівнює по 5000 грн. (витрати на гонорар адвоката в розрізі за кожну позовну вимогу окремо). Оскільки, позовна вимога в частині визнання права власності на частку у спільній сумісній власності задоволена частково, а саме замість 1/2 задоволено на 1/3 частку, тобто в цій частині суд задовольнив вимоги позивача в розмірі 66,66%, то і суму гонорару за другу позовну вимоги слід зменшити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме до 66,66 % від 5000,00 грн., що становить 3333,00 грн., а в загальному вартість витрат на адвоката яка підлягає стягненню із відповідача становить: 5000,00 грн. + 3333,00 грн. = 8333 грн. Також, аналогічно підлягають зменшенню сума, що була сплачена як судовий збір за другу позовну вимогу, тобто, якщо в загальному за другу позовну вимогу було сплачено судового збору 1040,00 грн., то стягненню підлягають 693,00 грн. Зважаючи на проведені вище розрахунки стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 840,00 грн. (судовий збір сплачений за першу позовну вимогу), 693,00 грн. (частина судового збору пропорційна задоволеній частині позовних вимог за другу позовну вимогу), 8333,00 грн. (вартість витрат затрачених позивачем на послуги адвоката зменшена відповідно до частини задоволених вимог). Отже, в загальному, на думку позивача, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у загальній сумі 9866,00 грн.
Додатковим рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.04.2021 заяву позивача задоволено частково та стягнуто з відповідача на її користь судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5820,00 грн.
Суд вказав, що позовні вимоги у справі задоволені на 58,2 %, отже відповідна частка витрат на правничу допомогу позивача має бути компенсована за рахунок відповідача.

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Нагайцева Т.С. подала 28.04.2021 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та відмовити у задоволенні вимог заяви про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування вказано на те, що в ЄДРСР наявні два ідентичні примірники додаткового рішення суду, яке є предметом оскарження. 

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 30.03.2021 позовні вимоги у справі задоволено на 58,2 %, що сторонами справи під сумнів не ставиться, а саме: встановлено факт проживання однією сім`єю, визнано 2/3 домоволодіння спільною сумісною власністю, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку будинку, та відмовлено у визнанні за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частку будинку.
Отже, якщо прийняти позовні вимоги позивача за 100%, то перша вимога задоволена повністю, що відповідає 25% від загального обсягу, друга – частково, тобто 16,6%, третя – частково, тобто 16,6%, четверта – відмовлено, тобто 0 %. Таким чином, позовні вимоги задоволені на 58,2 %, про що вірно вказав суд першої інстанції в цій справі.
За змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.8. ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Оскільки позивачем суду надано докази, які підтверджують проведення розрахунків за надання правничої допомоги (розрахунок від 01.04.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 01.04.2021, квитанція від 01.04.2021) та, водночас, представником позивача до закінчення судових дебатів у справі було зроблено заяву про надання доказів для підтвердження розміру судових витрат, сплачених позивачем у справі, суд у цій справі прийшов до вірного висновку про компенсацію позивачу за рахунок відповідача частини витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, що відповідає приписам ст. 141 ЦПК України, та по суті скаржником не оспорюється та не спростовується.
Водночас апеляційний суд приймає до уваги, що питання про розподіл судового збору, сплаченого за розгляд цієї справи судом першої інстанції, вирішено в рішенні суду від 30.03.2021 по суті спору у справі.
При цьому вказівка скаржника на те, що в ЄДРСР наявні два ідентичні примірники додаткового рішення суду, яке є предметом оскарження, на правильність вирішення судом питань щодо розподілу судових витрат сторін у справі у аспекті вищенаведених норм процесуального права не впливає.
Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже додаткове рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 06.04.2021 у цій справі слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 06.04.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку у спільній сумісній власності – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 17.06.2021.

Суддя-доповідач

       Судді