ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 р.	Справа № 480/3283/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,
представника позивача - Молібог Ю.М.,
представника відповідача - Савченко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 (головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько) по справі № 480/3283/20
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар-Маркет"  
до          Головного управління ДПС у Сумській області                  
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбар-Маркет" (далі –   позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від  04.03.2020 :
- форми «Р» 0000980502 про збільшення суми грошового забезпечення за платежем Податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 411 570,00 грн., із яких 329 256,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 82 314,00 грн. штрафних санкцій;
-  форми «ПН» 0000990502 про застосування штрафу в розмірі 50% за відсутність складених та зареєстрованих податкових накладних на суму ПДВ 658 207,00 грн., на загальну суму 329 140,00 грн. за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів;
- форми «Р» 0001000502 про збільшення суми грошового забезпечення за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 113 325,00 грн., із яких 90 660,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 22 665,00 грн. штрафних санкцій;
- форми «Р» 0001020502 про збільшення суми грошового забезпечення за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на загальну суму 822 758,75 грн., із яких 658 207,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 164 551,75 грн. штрафних санкцій;
- форми «П» 0001010502 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 652 190,00 грн. за податковою накладною № 9249874046 від 25.10.2019 за 3 кв. 2019 року.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 позов задоволено.
30.11.2020 ТОВ «Амбар-Маркет» подало заяву про ухвалення додаткового судового рішення по справі, в якій просило стягнути з ГУ ДПС у Сумській області на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. 
Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 заяву ТОВ «Амбар-Маркет» задоволено частково.
Стягнуто на користь ТОВ "Амбар-Маркет" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Сумській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 375 грн. 00 коп.
В іншій частині заяви відмовлено. 
ГУ  ДПС у Сумській області (далі - відповідач), не погоджуючись із додатковим рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви позивача у повному обсязі.
В обґрунтування зазначає, що судом не враховано висновки Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, не застосовано критерії реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також те, що відповідач у справі фінансується з Державного бюджету України.
Вказує, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження використаного адвокатом часу на надання правничої допомоги, оскільки акт виконаних робіт не містить підтвердження надання консультацій з питань оскарження податкових повідомлень-рішень, зміст позову ідентичний змісту скарги, поданої до ДПС України при оскарженні податкових повідомлень – рішень, підписаного директором товариства, тобто до укладання договору з адвокатом, що свідчить про відсутність складання вказаного процесуального документа та надання будь-якої консультації адвокатом, вартість послуги з участі у судових засіданнях в орієнтовному розрахунку не відповідає вартості, зазначеній в акті виконаних робіт.  
ТОВ «Амбар-Маркет» не подало відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник  позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав додаткове рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду – без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення,  дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5 375,00 грн, враховуючи критерій реальності, розумності їх розміру.
Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.
Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.
Судом встановлено, що представництво інтересів ТОВ «Амбар-Маркет» під час розгляду даної справи в суді першої інстанції здійснювалося Адвокатським об`єднанням "Веріта груп" адвокатом Молібог Ю.М. на підставі договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 21.05.2020 (т. 1 а.с. 125). 
Згідно п. 4.1 Договору на визначення розміру гонорару впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг професійної правничої допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.
Гонорар Адвокатського об`єднання складає 15 000, 00 грн та складається з вартості консультування, складання та подання позовної заяви до суду, формування та завіряння додатків до позову, участь у судових засіданнях. При визначенні розміру гонорару також враховуються терміновість надання адвокатських послуг, важливість справи для сторони. Гонорар сплачується на підставі рахунку. По факту надання послуг в повному обсязі сторонами складається та підписується акт виконаних робіт (п. 4.2 Договору).  
Зі змісту акта виконаних робіт від 03.09.2020 встановлено, що позивачем  понесені витрати за такі послуги: - надання консультації  з питань митного законодавства, питань щодо порядку оскарження, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень – 2 год. – 1000,00 грн; - аналіз документів, наданих замовником, необхідних для складання процесуальних документів – 2 год. – 1000,00 грн; - складання процесуальних документів та подання їх до суду – 4 год. – 4000,00 грн; - підготовка до судових засідань – 3 год. – 3000,00 грн; - участь у судових засіданнях 18.06.2020, 21.07.2020, 13.10.2020, 24.11.2020 – 4 год. – 6000,00 грн, а всього на суму 15 000, 00 грн. (т. 3 а.с. 113).
Позивачем сплачено адвокату кошти у загальній сумі 15 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 100422 від 25.05.2020 (т. 1 а.с. 124).
Вказаними вище документами підтверджено, що Адвокатське об`єднання «Веріта Груп» надало позивачу послуги з професійної правничої допомоги.
Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет  позову та обставини справи, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат, судом першої інстанції зменшено розмір  витрат на правову допомогу до  5 375,00 грн.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції про задоволення заяви позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 375,00 грн, колегія суддів зазначає, що зазначена сума витрат на правничу допомогу є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, значенням справи для сторони, та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Доводи апелянта  про відсутність доказів в підтвердження використаного адвокатом часу на виконання послуг, колегія суддів вважає помилковими.
Так, з урахуванням правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №   816/2096/17 та від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, колегія суддів зазначає, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.  
Посилання апелянта на ідентичність змісту позову  скарзі, поданій до ДПС , були враховані судом першої інстанції та з цих  підстав зменшено розмір витрат за надання вказаних послуг.
Доводи апеляційної скарги про те, що вартість 1 години послуг адвоката у орієнтовному  розрахунку суперечить вартості, зазначеній в акті виконаних робіт, не спростовують висновків суду про понесені позивачем витрати.
Посилання скаржника на те, що ГУ ДПС у Сумській області є державною установою та фінансується з Державного бюджету України, не можуть бути підставою для надання будь-яких привілей стороні у справі лише з огляду на те, що вона є державним органом та не є обставиною, що звільняє відповідача від відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 375,00 грн.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області  залишити без задоволення.
Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 по справі № 480/3283/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  19.04.2021 року