ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2021 р.                                                            Справа №914/342/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого – судді                                                                       Бонк Т.Б.
Суддів                                                                                                                                                                                                                             Матущак О.І.,
                                                                                                     Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання  Борщ І.О.,
за участю представників сторін:
позивача -  адвоката Безушка О.І. (довіреність №11 від 11.01.2021),,
відповідача1- не з`явився (належно повідомлений),
відповідача2 – не з`явився (належно повідомлений),
відповідача3- адвоката Петрова Л.Ю. (ордер на надання правової допомоги №157365  від 18.02.2021),
третьої особи 1(МО України) – Гера В.М. (в порядку самопредставництва),
третьої особи 2 (ВЧ №А2736)- не з`явився (належно повідомлений),
розглянувши  апеляційну скаргу  Квартирно -експлуатаційного відділу м. Львова від  10.02.2021 (вх. суду від 01.05/579/21 від 12.02.2021)
на рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2020, повний текст рішення складено 16.12.2020 (суддя Коссак С.М., м.Львів)
у     справі:     № 914/342/20
за      позовом:       Квартирно -експлуатаційного відділу м.Львова, м. Львів
до відповідача-1:Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів
відповідача-2:Державного підприємства Виробничо-поліграфічне підприємство Міністерства оборони України          “Армія України”, м. Львів
відповідача -3:      Фізичної особи  - підприємця Шульган Назара Ігоровича, м. Львів
третя особа-1  без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство оборони України, м.Київ,
третя особа-2    без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Військова частина НОМЕР_1 , м.Львів
про        припинення договорів оренди та передачу майна

                                                          ВСТАНОВИВ:
                  Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
          У лютому 2020року КЕВ м.Львова звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до  РВ ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (далі – РВ ФДМ України), ДП "Виробничо-поліграфічне підприємство МО України "Армія України" та ФОП Шульган Н.І. про припинення договорів оренди та передачу майна, а саме:
-припинити дію договору оренди №80 від 20.06.2017 і зобов`язання за ним, та зобов`язати  ФОП Шульган  Н.І. передати КЕВ м. Львова нерухоме майно  нежитлові півпідвальні приміщення №№ 2 та 3 загальною площею 193,2 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38;  
-припинити дію договору оренди №69 від 19.06.2018 і зобов`язання за ним, та зобов`язати  ФОП Шульган Назара Ігоровича передати КЕВ м. Львова нерухоме майно  частина нежитлового приміщення № 6  площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому поверсі виробничого корпусу за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38;
-припинити дію договору оренди №99 від 26.07.2019 і зобов`язання за ним, та зобов`язати  ФОП Шульган Назара Ігоровича передати КЕВ м. Львова нерухоме майно  нежитлові півпідвальні приміщення  №№ 1,4,5 складів  в-1  площею 191,32 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38.
          Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договорів оренди  №80 від 20.06.2017, від №69 від 19.06.2018, №99 від 26.07.2019 РВ ФДМ України  передало в оренду ФОП Шульган Н.І.  нежитлові приміщення ( за договором №80 – площею 193,2кв.м, строком до 17.06.2020; за договором №69 – площею 30кв.м, строком до 17.06.2021; за договором №99 –площею 191,32кв.м, строком до 24.07.2020), розташовані м. Львів на  вул. Тернопільська, 38. На виконання наказу Міністра оборони України від 28.08.2019 №473 “Про передачу нерухомого майна у місті Львів”, актом приймання - передачі від 02.10.2019, затвердженого Міністром оборони України від 03.10.2019, нерухоме майно військового містечка №318, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Тернопільска, 38, передано з балансу ДП МОУ “Армія України” на баланс  КЕВ м. Львова, з подальшим його закріпленням на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 . Відповідно до вказаного акту на баланс КЕВ м.Львова передано 4 будівлі: адміністративну будівлю інв. №18 загальною площею 1137,1 кв.м, виробничий корпус інв. №17 загальною площею 3481,2 кв.м, склад інв. №20 загальною площею 1331,7 кв.м та водонасосну інв. №22 площею 10,7 кв.м.
          Позивач вказує, що у зв`язку з виникненням потреби у використанні вказаного майна з метою розміщення особового складу ВЧ НОМЕР_1 , на підставі п.5.14 договору оренди, яким передбачено, що у разі якщо орендоване майно буде необхідним для потреб органу управління майном, орендар зобов`язується на вимогу орендодавця за наявності звернення органу управління майно, достроково припинити його дію та звільнити орендоване майно протягом 10днів, МОУ звернулось до РВ ФДМ України з ініціативою щодо дострокового розірвання договорів оренди. РВ ФДМ України листом від 21.11.2019 повідомило позивача про передачу функцій орендодавця до КЕВ м.Львова та  необхідність у зв`язку із цим приведення до відповідності  чинному законодавству України договірних відносин щодо оренди державного нерухомого майна за умовами договору оренди № 54 від 06.05.2019. У зв`язку з чим позивач стверджує, що РВ ФДМ України самоусунулось від виконання законних вимог органу управління майном та не вжило заходів щодо розірвання (припинення) договору оренди.  Листом від 26.11.2019 позивач повідомив орендаря (ФОП Шульган Н.І) про нового балансоутримувача. Однак, орендар добровільно майно не повернув, що стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом про припинення договорів оренди та повернення майна балансоутримувачу.

          Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.12.2020 у справі   № 914/342/20 відмовлено у задоволенні позову.
          Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що лише сторони  договору наділені правом звертатись з вимогами про зміну чи припинення його умов, водночас, у  даній справі  позивач є не стороною спірних договорів, він не ініціював внесення змін до договорів як в частині зміни орендодавця, так і балансоутримувача. Суд відхилив посилання позивач на бездіяльність РВ ФДМ України щодо припинення спірних договорів оренди, вказавши, що позивач, маючи потенційні права щодо такого нерухомого майна, фактично їх не реалізував в встановленому порядку. Крім того, суд зазначив про  відсутність в матеріалах справи  доказів звернення органу управління (МО України) та орендодавця до орендаря відповідно до п.5.14 спірних договорів з ініціативою про припинення договорів та передачу майна, у зв`язку з чим вказав про відсутність правових підстав для виконання обов`язку орендаря достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що права позивача відповідачами не порушені, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

          Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
           КЕВ м.Львова (позивач) не погодилося з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги КЕВ М.Львова про розірвання договорів та передачу майна.
          Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що позивач є органом, на баланс якого передано спірне військове майно та на який покладено відомчий контроль за його використанням, у зв`язку з чим скаржник вважає, що він наділений повноваженнями передачі спірного майна в оренду, так і його витребування. 

          РВ ФДМ України (відповідач1) у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. 
          Відповідач1 вказує, що невиконання орендарем передбаченого п.5.14 договору обов`язку  може бути підставою для дострокового розірвання таких договорів, а не для автоматичного припинення їх дії. При цьому, станом на момент розгляду справи сторони та умови договорів оренди не змінились, а відтак відповідно до ч. 3 ст. 191 ГК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України правом на звернення до суду з вимогою про розірвання договорів з застосуванням наслідків їх припинення наділені лише сторони таких правочинів – РВ ФДМ України та ФОП Шульган Н.І. Зазначає, що ні чинними законодавством, ні умовами спірних договорів оренди  не передбачено автоматичного припинення орендних відносин у зв`язку з зміною балансоутримувача нерухомого державного майна.

          ФОП Шульган Н.І. (відповідач3) у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. 
          Відповідач3 зазначає, що в порушення вимог ч. 5 ст. 269 ГПК України в апеляційній скарзі позивач просить прийняти рішення про розірвання договорів оренди, водночас при поданні позову позивач заявляв вимогу про припинення таких договорів. Також вказує, що КЕВ м.Львова не вправі заявляти вимоги про припинення договорів, оскільки позивач не є стороною таких договорів та не вправі вимагати передачі йому орендованого майна, так як відповідно до акту приймання-передачі від 22.11.2019 відповідне майно позивач передав  ВЧ А2736 від 22.11.2019 , яка фактично прийняла це майно, організувала охорону його території та суворий пропускний режим орендарів та інших осіб до орендованих приміщень.  Вважає, що факт видання власником в особі органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, наказу  про передачу цього майна з господарського відання від одного балансоутримувача ( ДП  ВПП МО України   “Армія України”) на баланс КЕВ м.Львова  та в оперативне управління ВЧ НОМЕР_1 жодним чином не свідчить про припинення чинності цих договорів оренди, укладених РВ ФДМ України в межах своїх повноважень за згодою МО України.
          Також у прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу відповідач3 просить поновити йому строк на подання відзиву, оскільки на його адресу не надходила ні апеляційна скарга, ні копія ухвали апеляційного суду про відкриття провадження, а про існування апеляційного провадження відповідачу стало відомо після отримання відзиву   РВ ФДМ України та ознайомлення з матеріалами справи. 
          Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача3  виклав попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в сумі від 5  000,00грн до 12  000,00грн, які будуть уточнені відповідно до вимог ч.8 ст. 129 ГПК України та обсягу наданих послуг.

          Ухвалою від 25.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та надано учасникам справи 10денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу. Ухвалою від 22.04.2021 призначено розгляд справи в судовому засіданні 15.06.2021.
          Розглянувши клопотання відповідача3 про поновлення йому строку на подання відзиву, судом встановлено, що апеляційна скарга була надіслана на адресу ФОП Шульган Н.І.- м.Львів, вул. Енергетична,18/26, поштовим відправленням №7901909040500, яке відповідно до відомостей з офіційного сайту ДП «Укрпошта» не вручене відправнику; копія ухвали апеляційного суду від 25.03.2021 надіслана на електронну пошту представника ФОП Шульган Н.І. – адвокату Піта Я.І. 3224602844@mail.gov.ua.
           20.04.2021 представник відповідача3  адвокат Петрова Л.Ю. подала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.
          Відповідно до   ч.1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
          З урахуванням наведеного, оскільки судом встановлено факт відсутності доказів вручення ФОП Шульган Н.І. копії апеляційної скарги,   апеляційний суд дійшов висновку про поновлення відповідачу3 строку для подання відзиву та прийняття такого до розгляду. 

          У судовому засіданні 15.06.2021 представники скаржника та МО України (третьої особи1) підтримали вимоги апеляційної скарги.
          Представник відповідача3 підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу.
          Інші учасники справи не забезпечили явки своїх представників.
          
          Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :
          Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (правонаступник Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях) (відповідачем  1) та ФОП Шульган Н.І. (відповідачем  3)  укладено три договори оренди нерухомого майна, яке перебувало на балансі   ДП  ВПП МО України  «Армія України», зокрема:
1.  договір оренди від 20.06.2017 №80 терміном дії до 17.06.2020 включно, предметом якого є нерухоме майно   - нежитлові пів-підвальні приміщення №№2,3 загальною площею 193,2 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38.
2.  договір оренди від 19.06.2018 №69 терміном дії до 17.06.2021 включно, предметом якого є нерухоме майно  - частина нежитлових приміщень №6 площею 30,0 кв.м, яке знаходиться на першому  поверсі виробничого корпусу за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38.
3.  договір оренди від 26.07.2019№99 терміном дії до 24.07.2022 включно, предметом якого є нерухоме майно -   нежитлові напівпідвальні приміщення №№1,4,5 складів «В-1» площею 191,32 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38.
          Умови вказаних договорів є ідентичними за своїм змістом.
          Згідно з п. 5.14 у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майном, орендар зобов`язується на вимогу орендодавця, за наявності звернення органу управління майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.
          Зміни до умов цього договору або його розірвання допускається за взаємною згодою сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Усі зміни та доповнення до цього договору вносяться у такій самій формі, що і цей договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено законом (п.10.3). 
          Відповідно до п.10.6 реорганізація орендодавця або перехід  права власності на орендоване майно тертім особам не є підствою для зміни або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників).
          Згідно з п. 10.7 договору оренди чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, загибелі орендованого майна, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, банкрутства орендаря, у разі смерті орендаря.
          Сторони погоджуються, що договір може бути достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар: користується майно не відповідно до умов цього договору, погіршує стан майна, не сплачує орендну плату протягом 3місяців підряд, не робить згідно з умовами договору поточний ремонт майна, без письмового дозволу орендодавця передав майно, його частину у користування іншій особі, перешкоджає співробітникам орендодавця та/або уповноваженого органу управління здійснювати контроль за використанням майна, виконання умов цього договору (п.10.8 договору).
          Відповідно до п.10.9 у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох днів орендар повертає балансоутримувачу.  

          Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 28.08.2019 №473  «Про передачу нерухомого майна у м. Львів» та по акту приймання-передачі від 02.10.2019, нерухоме майно військового містечка №318, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38 передано з балансу ДП Міністерства оборони України «Армія України» на баланс  КЕВ м.Львова з подальшим його закріпленням на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 (том 1,а.с. 22-25).
          Згідно з зазначеним актом  приймання-передачі на баланс КЕВ м. Львова було передано 4 будівлі: адміністративну будівлю інвентарним номером 18 загальною площею 1  137,1 кв.м, виробничий корпус інвентарним номером 17 загальною площею 3  481,2 кв.м, склад інвентарним номером 20 загальною площею 1  331,7 кв.м, водонасосну інвентарним номером 22 площею 10,7 кв.м.

          Тимчасово виконуючий обов`язки начальника Головного управління майна та ресурсів МО України  звернувся до РВ ФДМ України   з листом від 06.09.2019, в якому вказано, що листами від 19.08.2020 зазначене управління зверталось до РВ ФДМ України щодо дострокового розірвання на підставі п.5.14 договорів оренди державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі ДП “Виробничо-поліграфічне підприємство МО України "Армія України”.  У зв`язку з нагальною необхідністю розміщення особового складу ВЧ А 2736 вказане управління просило надати інформацію щодо повідомлення орендарів та ініціювати з   ФОП Шульган Н.І. процедуру дострокового припинення договорів оренди відповідно до п. 5.14 (том 1,а.с. 21).

           14.11.2019 РВ ФДМ України видано наказ №01262, відповідно до якого вирішено передати функції орендодавця державного майна згідно з спірними договорами оренди №69 від 19.06.2019 та №80 від 20.06.2017, крім договору від 26.07.2019 №99 до позивача. При цьому слід зазначити, що в наказі за договором №80 зазначений орендар Ковалик З.Б., а замість договору №99  зазначено договір №67 (том 1,а.с.18 на звороті).
          Листом від 21.11.2019 №11-03-04100 РФ ФДМ України звернулось до КЕВ м.Львова, в якому вказав, що у зв`язку з передачею функцій орендодавця  державного майна по договорах оренди до КЕВ м.Львова, позивачу необхідно привести договірні стосунки з орендарями у відповідність до законодавства та повідомити РВ ФДМ України про результати зміни стану оренди (том 1, а.с. 18).

           26.11.2019 КЕВ м.Львова направило ФОП Шульган Н.І. листа №5462, яким повідомило, що на виконання наказу Міністерства оборони України від 28.08.2019 №473  «Про передачу нерухомого майна у м. Львів» на баланс КЕВ м.Львова передано нерухоме майно містечка №318 за адресою м. Львів, вул. Тернопільська, 38, а відтак просить допустити працівників для обміру приміщень для складання технічної документації (том 1,а.с. 19).

          ФОП Шульган Н.І. звернувся до КЕВ м.Львова з листом від 09.12.2019, в якому орендар просив привести  договірні відносини за договорами №80, №69, №99 у відповідність  до законодавства та нових обставин  шляхом складення та надання для підписання відповідних додаткових угод  із зазначенням зміни орендодавця та балансоутримувача та зміни платіжних реквізитів орендодавця та балансоутримувача (том 1,а.с. 20).

          В матеріалах справи наявний акт  приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_2 військовій частині НОМЕР_1 від 22.11.2019, згідно з яким КЕВ м.Львова (балансоутримувач) передав ВЧ А 2736 (користувачу) для утримання та експлуатації будівлі, споруди і території військового містечка №318 (том 1,а.с. 96-97).

          При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:
          Орендні відносини регулюються Цивільним та   Господарським кодексами України, а щодо оренди державного майна та   майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються також  Законом України "Про оренду державного та комунального майна", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
          Відповідно до ч. 1 ст.759 ЦК України, ч.1     ст. 283 ГК України     за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
          Частиною 3 ст. 1 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що відносини оренди рухомого та нерухомого майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також за спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань організації спеціального зв`язку та захисту інформації, підпорядкованими йому регіональними органами то територіальними підрозділами, закладами та установами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які ведуть його облік у спеціальному порядку, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених    Законом України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України".
          Згідно з ст.ст. 1,    3 Закону України “Про правовий режим майна у Збройних Силах України”    військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
          Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).
          З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
          Згідно з ч. 2 ст. 14    Закону України “Про Збройні Сили України”    земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.
          Відповідно до     ст. 137 ГК України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
          Відповідно до ч. 1    ст. 23 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”  в разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

          Судом встановлено, що орендодавцем в спірних договорах оренди №80 від 20.06.2017, від №69 від 19.06.2018, №99 від 26.07.2019  виступає  РВ Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях,  орендарем    є ФОП Шульган Н.І., балансоутримувачем майна -ДП  “Виробничо-поліграфічне підприємство МО України    “Армія України”.
          В ході виконання зазначеного договору на підставі наказу Міністра оборони України від 28.08.2019 №473    “Про передачу нерухомого майна у м. Львів” та актом приймання-передачі від 02.10.2019, нерухоме майно військового містечка №318, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 38, було передано з балансу ДП Міністерства оборони України “Армія України” (відповідача-2) на баланс КЕВ м. Львова (позивача) з подальшим його закріпленням на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 .
          В матеріалах справи наявний лист Тимчасово виконуючий обов`язки начальника Головного управління майна та ресурсів МО України від 06.09.2019, адресований РВ ФДМ України (орендодавцю), в якому вказано про необхідність дострокового розірвання на підставі п.5.14 договорів оренди державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі ДП “Виробничо-поліграфічне підприємство МО України "Армія України”. Водночас ні доказів надіслання відповідачу1(орендодавцю) зазначеного листа, ні відповідей останнього на нього в матеріалах справи немає.
          Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що  після звернення позивача до орендодавця щодо спірного майна (що підтверджується змістом листа РВ ФДМ України  від 21.11.2019), РВ ФДМ видало наказ №01262 від 14.11.2019, яким вирішено передати функції орендодавця державного майна до КЕВ м.Львова, та листом від 21.11.2019 повідомило позивача про необхідність приведення договірних відносини з орендарями нерухомого майна на вул. Тернопільській, 38 у відповідність до законодавства, а саме ініціювати зміну    орендодавця та внесення змін договорів. 

          Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
          Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених  Цивільним кодексом України  для розірвання договору найму, в порядку, встановленому  статтею 188  цього Кодексу.
          За умовами п.10.3 укладених сторонами договорів зміни до їхніх умов або їх розірвання допускається за взаємною згодою сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Усі зміни та доповнення до цього договору вносяться у такій самій формі, що і цей договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено законом. 
          Однак, як вбачається з матеріалів справи, ні станом на момент звернення до суду з вказаним позовом, ні на момент прийняття оскаржуваного рішення судом першої  інстанції змін до укладених з відповідачем договорів оренди в частині зміни орендодавця та балансоутримувача нерухомого майна внесено не було.
          Відповідно до    ст. 598 ЦК України    зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.        Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.
          Згідно з п. 10.7 договору оренди чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, загибелі орендованого майна, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, банкрутства орендаря, у разі смерті орендаря.
          Сторони погоджуються, що договір може бути достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар: користується майно не відповідно до умов цього договору, погіршує стан майна, не сплачує орендну плату протягом 3місяців підряд, не робить згідно з умовами договору поточний ремонт майна, без письмового дозволу орендодавця передав майно, його частину у користування іншій особі, перешкоджає співробітникам орендодавця та/або уповноваженого органу управління здійснювати контроль за використанням майна, виконання умов цього договору (п.10.8 договору).
          Крім того, ще одна підстава припинення дії договору була визначена сторонами в п. 5.14, відповідно до якого у разі якщо орендоване майно буде необхідне для потреб органу управління майном, орендар зобов`язується на вимогу орендодавця, за наявності звернення органу управління майном, достроково припинити дію договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно.
          Отже, для реалізації дострокового припинення договору за п. 5.14 необхідним є наявність наступних умов: потреба органу управління у вказаному майні; звернення органу управління до орендодавця; звернення орендодавця до орендаря з ініціативою припинення дії договору та передачі майна.
          Однак, в матеріалах даної справи відсутні належні та достовірні докази звернення органу управління (МО України), орендодавця (РВ ФДМ України) до орендаря відповідно до передбачених  п.5.14. умов з ініціативою про припинення договору та передачу майна.          
          Як вказано вище, у зв`язку з прийняттям наказу Міністра оборони України від 28.08.2019 №473 та зміною балансоутримувача та органу управління майном, РВ ФДМ було ініційовано процедуру передачі функцій орендодавця нерухомого майна до позивача, як органу, що здійснює управління військовим майном, про що було видано відповідний наказ.
          Однак, КЕВ м. Львова не було ініційовано внесення змін до спірних договорів оренди  як в частині зміни орендодавця, так і в частині зміни балансоутримувача майна. Водночас, саме вчинення позивачем вказаних дій на приведення договірних відносин у відповідність до законодавства та обставин, які виникли, зумовили б право позивача як сторони спірних договірних відносин ініціювати їх зміну чи припинення.
           Відтак звернення позивача з позовом про припинення договорів оренди у даній справі є безпідставним, оскільки КЕВ м. Львова не є стороною спірних договорів, в той час як лише сторони наділені правом ініціювати внесення змін до договору чи його припинення.
          У зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для виконання орендарем обов`язку  дострокового припинення дії договору оренди та в двомісячний термін з дня попередження звільнити орендоване майно. 
          
          Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2020  у справі №914/342/20   ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ч.1    ст.236 ГПК України    судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч.1  ст.73 ГПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1    ст.74 ГПК України    передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2    ст.86 ГПК України    передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14    статті 129 ГПК України). Відтак, згідно    ст.129 ГПК України    сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275,276, 281, 282    ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В :
1.Апеляційну скаргу Квартирно -експлуатаційного відділу м. Львова від  10.02.2021 (вх. суду від 01.05/579/21 від 12.02.2021)  -  залишити  без задоволення.
2.  Рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2020 у    справі    № 914/342/20 – залишити без змін.
3.    Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4.  Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

          Повний текст постанови складено 24.06.2021

Головуючий суддя                                                                      Т.Б.Бонк

          суддя                                                                                          О.І.Матущак
          
          суддя                                                                                          Г.Г.Якімець