ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року 
Київ
справа №160/2520/20
адміністративне провадження №К/9901/36745/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року (суддя Турлакова Н.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року (судді: Бишевська Н.А., Добродняк І.Ю., Семененко Я. В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Тимошко Володимира Володимировича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: завідувач сектору договірної роботи та правового забезпечення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Стороженко Антон Ігорович про визнання протиправними дій та скасування наказу,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Тимошко Володимира Володимировича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: завідувач сектору договірної роботи та правового забезпечення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Стороженко Антон Ігорович в якому просив:
- визнати протиправними дії директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава Тимошко Володимира Володимировича по виданню наказу від 14 лютого 2020 року № 22-о;
- скасувати наказ від 14 лютого 2020 року № 22-о Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава «Про зупинення виплати щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці ОСОБА_1 ».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що чинним законодавством співробітникам ТУ ДБР, розташованого у місті Полтава не передбачено обмежень щодо виплат щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці на період відсторонення від виконання службових обов`язків.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ від 14 лютого 2020 року № 22-о Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава в частині зупинення виплати щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, заступнику директора-начальнику слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Новікову Олексію Юрійовичу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції про те, що чинне законодавство не містить норми (підстави), яка регламентує обмеження виплати доплати щодо співробітників ТУ ДБР шляхом зупинення виплат щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Наведене обумовило прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог. Вимога про визнання протиправними дій, судом відхилена, з огляду на те, що цей спосіб захисту порушеного права в цьому випадку не є ефективним.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування.
Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі. Скаржник просить суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові повністю.
Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, зазначивши підставами касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Обґрунтовуючи пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як підставу касаційного оскарження відповідач вказує на те, що Верховним Судом вже висловлено правову позицію щодо застосування норми права в тотожних правовідносинах, зокрема у справах № 296/6615/17, №820/5122/17, №802/74/15-а. Однак, суд першої інстанції безпідставно не застосував правовий висновок Верховного Суду, а суд апеляційної інстанції залишив доводи відповідачів в цій частині поза увагою.
Скаржник стверджує, що положення статті 30 Закону України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року № 3855-XII (далі - Закон № 3855-XII), пункти 2, 5 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 (далі - Положення) передбачають наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі, якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці. Тому відсторонення працівника від виконання обов`язків виключає надання йому доступу до державної таємниці та постійної роботи із секретною інформацією або її носіями. Отже, за наявності лише доступу до державної таємниці без виконання роботи пов`язаної з доступом до державної таємниці, правові підстави для встановлення такої доплати відсутні. 
Позиція інших учасників справи.
Від інших учасників справи відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22 квітня 2021 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.
ОСОБА_1 , призначено на посаду заступника директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, як обраного за конкурсом з 10 вересня 2018 року, з випробувальним строком 6 місяців.
Наказом Державного бюро розслідувань № 201-ос від 26 листопада 2018 року позивача переведено на посаду заступника Директора - начальника слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава 26 листопада 2018 року за його згодою. Присвоєно 5-й ранг державного службовця як такому, який має спеціальне звання радника юстиції.
Наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, від 26 квітня 2019 року № 28-о. ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці в розмірі 5% посадового окладу з 19 лютого 2019 року та у розмірі 10% посадового окладу з 26 березня 2019 року.
Наказом ТУ ДБР у м. Полтаві від 09 липня 2019 року №79, на підставі розпорядження УСБУ в Полтавській області від 01 липня 2019 року №99д, заступнику директора - начальнику слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_1 надано доступ до державної таємниці для роботи з інформацією, що має ступінь секретності «Цілком таємно», «Таємно».
Наказом Державного бюро розслідувань від 30 січня 2020 року №79-ос, зокрема, заступника директора - начальника слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків з 30 січня 2020 року на час здійснення службового розслідування, яке проводилось з 30 січня 2020 року по 20 лютого 2020 року та наказом Державного бюро розслідувань від 18 лютого 2020 року №107-ос продовжено з 21 лютого 2020 року по 20 березня 2020 року та зупинено виплату щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.
Не погодившись з припинення доплати, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Релевантні джерела права та акти їхнього застосування.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон № 3855-ХІІ.
Відповідно до частини першої   статті 23 Закону № 3855-ХІІ залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно», а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.   
Відповідно до частини другої   статті 22 Закону № 3855-ХІІ   допуск до державної таємниці із ступенями секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно» надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.   
Відповідно до частини четвертої   статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, допуск до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.   
Відповідно до частини сьомої статті 22 Закону № 3855-ХІІ   надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.   
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 3855-ХІІ   переоформлення громадянам допуску до державної таємниці здійснюється: у разі закінчення терміну дії допуску до державної таємниці за необхідності подальшої роботи з секретною інформацією; у разі потреби підвищення громадянину форми допуску за необхідності роботи з секретною інформацією вищого ступеня секретності; у разі необхідності проведення додаткової перевірки, пов`язаної з можливим виникненням обставин, передбачених пунктами 2 і 4 частини першої та частиною другою   статті 23 цього Закону.   
Відповідно до частини другої цієї статті скасування раніше наданого допуску      до державної таємниці можливе у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, а також після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати громадянства України чи визнання його недієздатним.   
Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 3855-ХІІ   громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено. Порядок надання, переоформлення та скасування громадянам допуску до державної таємниці встановлюється Кабінетом Міністрів України.   
Відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.   
На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року № 414, затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.
У пункті 1 Положення зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).
Згідно з пунктом 2 Положення особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.   
Відповідно до пункту 5 Положення такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.   
Згідно з пунктом 6 Положення персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування,      підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.   
Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.
Умови, за яких державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації можуть отримати дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, встановлено у статті 20 Закону № 3855-ХІІ.
Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Директор територіального управління Державного бюро розслідувань:
1) організовує роботу відповідного територіального управління щодо виконання повноважень Державного бюро розслідувань, наказів і розпоряджень Директора Державного бюро розслідувань;
2) призначає на посади та звільняє з посад працівників відповідного територіального управління, крім тих, які призначаються Директором Державного бюро розслідувань відповідно до   статті 12   цього Закону;
3) вносить Директору Державного бюро розслідувань подання про присвоєння у встановленому законодавством порядку спеціальних звань особам рядового і начальницького складу та рангів державних службовців працівникам відповідного територіального управління;
4) вносить Директору Державного бюро розслідувань пропозиції щодо структури та штатної чисельності відповідного територіального управління;
5) видає у межах своїх повноважень накази і розпорядження;
6) здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами, у тому числі має право в межах своєї компетенції особисто реалізовувати повноваження Державного бюро розслідувань, визначені цим Законом.
Частинами третьою, сьомою статті 20 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» передбачено що, заробітна плата працівників Державного бюро розслідувань складається з: 1) посадового окладу; 2) доплати за вислугу років; 3) доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; 4) доплати за спеціальне звання або ранг державного службовця; 5) доплати за науковий ступінь.
Працівникам Державного бюро розслідувань виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості" або "цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 5 відсотків посадового окладу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Предметом судового контролю у цій справі є наказ від 14 лютого 2020 року № 22-о Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава «Про зупинення виплати щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці ОСОБА_1 ».
Судами попередніх інстанцій встановлено, що посада позивача - заступника директора - начальника слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, який за своїми функціональними обов`язками займається розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймає рішення з цих питань та здійснює постійний контроль за станом захисту державної таємниці, вимагає доступу до державної таємниці і відповідний допуск був оформлений.
Таким чином згідно з п. п. 5, 6 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414, позивач займає посаду на якій постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю.
Відповідно до матеріалів справи, наказом Державного бюро розслідувань від 30 січня 2020 року №79-ос, зокрема, заступника директора - начальника слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків з 30 січня 2020 року на час здійснення службового розслідування, яке проводилось з 30 січня 2020 року по 20 лютого 2020 року та наказом Державного бюро розслідувань від 18 лютого 2020 року №107-ос продовжено з 21 лютого 2020 року по 20 березня 2020 року. Також, наказом Державного бюро розслідувань від 18 березня 2020 року №183-ос, зокрема, заступника директора - начальника слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків з 20 березня 2020 року на час здійснення службового розслідування, яке проводилось з 20 березня 2020 року по 20 квітня 2020 року та наказом Державного бюро розслідувань від 15 квітня 2020 року №127 продовжено з 20 квітня 2020 року по 20 травня 2020 року. 
Наказом від 14 лютого 2020 року № 22-о Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава «Про зупинення виплати щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці ОСОБА_1 ».
Верховний Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанції про те, що на час винесення спірного наказу, позивач не був звільненим, доступ до державної таємниці не скасований, строк дії цього доступу не прострочений, тому відсутні підстави для припинення виплат за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, з огляду на таке.
Верховний Суд зазначає, що відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством.
Відповідно до пункту 1 Розділу V Інструкція про порядок проведення службових розслідувань стосовно працівників Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом Державного бюро розслідувань № 9 від 14 січня 2020 року (далі - Інструкція) особа, щодо якої проводиться розслідування, може бути відсторонена від виконання посадових чи службових обов`язків за посадою на час проведення службового розслідування. 
Згідно з пунктом 8 Розділу V Інструкції під час відсторонення від виконання посадових чи службових обов`язків за посадою працівник Бюро зобов`язаний перебувати на робочому місці, визначеному Директором Бюро, відповідно до правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку, та сприяти проведенню службового розслідування.
В матеріалах справи міститься лист Директора Державного бюро розслідувань від 05 квітня 2019 року №52-20-19, відповідно до якого Директору Державного бюро розслідувань, його заступникам, керівникам підрозділів центрального апарату та територіальних управлінь, працівникам підрозділів режимно-секретної роботи та захисту інформації Державного бюро розслідувань щомісячна доплата, яка передбачає доступ до державної таємниці, встановлюється за поданням керівника режимно-секретного підрозділу, попередньо погодженим з фінансовим підрозділом.
Вмотивоване подання повинне містити таку інформацію щодо працівника Державного бюро розслідувань:
1)          включення займаної ним посади до номенклатури посад, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці;
2)          наявність допуску та доступу до державної таємниці з відповідним ступенем секретності;
3)          опрацювання ним матеріальних носіїв секретної інформації під час виконання службових обов`язків;
4)          наявність особистої металевої печатки, внутрішнього опису, сховища матеріальних носіїв секретної інформації, відповідно до вимог пункту 119 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в держаних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939.
При цьому в силу статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та пункту 6 Положення визначення особи такою, що постійно працює в умовах режимних обмежень та визначення розміру надбавки відноситься до компетенції керівника.
Частина сьома статті 20 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» пов`язує щомісячну доплату не з наявністю допуску, а з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.
Таким чином, Верховний Суд зазначає, що відповідно до статті 20 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є, окрім наявності в особи допуску до державної таємниці, ще й виконання такою особою робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці.
Матеріалами справи підтверджено, що позивача відсторонено від виконання службових обов`язків за посадою на час проведення службового розслідування, тобто позивач фактично не виконував роботу, а тому і не виконував робіт та завдань, які вимагають доступу до державної таємниці. Судами першої та апеляційної інстанцій доказів зворотного не встановлено, як наслідок позивач не мав права на отримання щомісячної доплати за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає про те, що відповідачем дотримано принцип законності при прийнятті оскаржуваного наказу, який передбачений Законом України «Про державну таємницю», Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.
Підсумовуючи вищевикладене, Верховний Суд вважає, що оскаржуваний наказ відповідає критеріям, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
На наведені обставини суди попередніх обставин уваги не звернули, у зв`язку з чим дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
Таким чином, доводи касаційної скарги спростовують висновки судів попередніх інстанцій та приймаються судом в якості належних.
Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Таким чином, касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві слід задовольнити, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                А.Г. Загороднюк

судді                                                                                                     Л.О. Єресько

                                                                                                    В.М. Соколов