УХВАЛА
 
29 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 752/14628/19
провадження № 61-3616ск21
 
Верховний Суд у складі постіної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від  03 лютого     2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про стягнення страхового відшкодування у розмірі 400 140 грн, 130 54,58 грн пені, 10 754,45 грн 3% річних, 42 414,84 грн інфляційні втрати, а всього - 466 393,87 грн. 
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року в складі судді Хоменко В. С. позов задоволено, стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 400 140 грн страхового відшкодування 10 754,45 грн 3% річних, 42 414,84 грн інфляційні втрати, 13 84,58 грн пені, а всього -                              466 393,87 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року в складі колегії суддів Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А. рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
 
05 березня 2021 року ОСОБА_1 через представника засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Предметом позову в цій справі є майнова вимога про стягнення 466 393,87 грн, ціна якої не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга                              стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики, а також справа має виняткове значення для особи, що подає касаційну скаргу. При цьому посилається на ухвали Верховного Суду від                    29 квітня 2020 року в справі № 908/1779/19, від 25 червня 2020 року в справі                    № 908/1779/19, якими відкрито провадження у вказаних справах, проте не обґрунтовує чому саме ця справа стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики та має для нього виняткове значення.
 
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від  19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від  03 лютого 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                     Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                          В. І. Крат
 
                                                                                                                           М. М. Русинчук