ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/10425/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Державної організації "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року у справі за позовом   ОСОБА_1  до  Державної організації "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ", третя особа без самостійних вимог на предмет спору -   Національна поліція України  про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на навчанні, стягнення грошового забезпечення, середнього заробітку, зміни дати та формулювання звільнення,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Державної організації "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ", третя особа без самостійних вимог на предмет спору - в якому просив  . 
- визнати протиправним та скасувати наказ ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 15.07.2020 року №114 о/с про відрахування полковника поліції ОСОБА_1 - докторанта денної форми навчання відділу докторантури та аспірантури та направлення у розпорядження Національної поліції України та звільнення з посади доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки за пунктом 1 статті за пунктом 1 статті 36 КЗпП України 14 липня 2020 року;
- поновити його на денну форму навчання відділу докторантури та аспірантури зі спеціальності 081 «Право», 12.00.07 адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право по кафедрі адміністративного права, процесу та адміністративної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ;
-  стягнути з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на його користь середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу, як докторанта денної форми навчання відділу докторантури та аспірантури (стипендію), та як доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету (грошове забезпечення);
-  змінити дату звільнення позивача з посади доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету з 15.07.2020 року на 31.08.2020 року, а також змінити формулювання підстави звільнення з п.1 ст.36 КЗпП України «за згодою сторін» на п.2 ч. 1 сг.36 КЗпП України «в зв`язку із закінченням строку трудового договору»;
- Стягнути з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на його користь моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року провадження у справі частині визнання протиправним та скасування наказу ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 15.07.2020 року №114 о/с у частині звільнення позивача з посади доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки за пунктом 1 статті за пунктом 1 статті 36 КЗпП України 14 липня 2020 року, стягнення з університету на його користь середнього заробітку (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу як доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету (грошове забезпечення), а також зміни дати та формулювання підстави звільнення з п.1 ст.36 КЗпП України «за згодою сторін» на п.2 ч. 1 сг.36 КЗпП України «в зв`язку із закінченням строку трудового договору» закрито.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року адміністративний задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 15.07.2020 року №114 о/с в частині відрахування полковника поліції ОСОБА_1 докторанта денної форми навчання  відділу докторантури та аспірантури у зв`язку із закінченням терміну навчання та направлення у розпорядження Національної поліції України; визначення суми витрат, що підлягає відшкодуванню.
У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.
Стягнуто з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч ) гривень.     
Не погодившись з рішенням суду, Державною організацією "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ"  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 р. у справі № 160/10425/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що відрахування позивача відбулось за наявності законодавчо визначених підстав, в порядку та у спосіб визначені законом. А саме, по закінченню терміну навчання. Крім того, скаржник зазначає, що стягнення витрат на правничу допомогу з бюджетної установи, яка не має відповідної статті видатків не є можливим.
Позивачем до суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та зазначає, що відрахування є протиправним, оскільки термін навчання спливає в вересні 2020 року, а не в липні, а отже відрахування за даною підставою є безпідставним. Крім того, позивач наполягає на порушенні процедури відрахування здобувача.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як становлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, відповідно до наказу ГУНП від 11.01.2016 року № 5 о/с відряджено до Міністерства внутрішніх справ із залишенням на службі в поліції полковника поліції ОСОБА_1 .
На підставі наказу ректора ДДУВС від 13.08.2018 року № 622, ОСОБА_1 зараховано до докторантури та аспірантури ДДУВС зі спеціальності 081 «Право» на денну форму навчання за цільовим замовленням Національної поліції України.
При цьому, університет та позивач уклали угоду про підготовку докторанта за денною формою навчання за кошти державного бюджету від 13.08.2018 року №    112А/2018, умовами якої погодили, що після закінчення навчання в докторантурі, за умови виконання індивідуального плану, працевлаштувати Докторанта (позивача) згідно із протоколом комісії з персонального розподілу (направити до практичного підрозділу Національної поліції, з якого Докторнат був направлений на навчання).
У зв`язку з зарахуванням позивача на денну форму навчання за державним замовленням, наказом голови Національної поліції України від 07.09.2018 року №    840 о/с, на підставі поданого рапорту, позивача звільнено з посади радника Голови 2-го відділу Департаменту забезпечення діяльності Голови, з 01.09.2018 року.
Таким чином, позивача було відряджено до ДДУВС для підготовки в докторантурі за денною формою навчання із залишенням на службі в поліції. Відповідно, університет здійснював підготовку позивача за цільовим замовленням Національній поліції України.
Крім того судом встановлено, що наказом ректора ДДУВС від 30.08.2019 року №    203, позивача призначено за внутрішнім сумісництвом з 01.09.2019 року по 31.08.2020 року доцентом кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету на 0,5 ставки.
Наказом відповідача від 15.07.2020 року №114 о/с, позивача відповідно до статті 46 Закону України «Про вищу освіту» відраховано з університету як докторанта денної форми навчання відділу докторантури та аспірантури з визначенням суми витрат до відшкодування й одночасно звільнено з посади доцента кафедри загальноправових дисциплін юридичного факультету за внутрішнім сумісництвом за пунктом 1 статті 36 КЗпП України.
Не погодившись з даним наказом позивач звернувся до суду.
Так, колегія суддів зазначає, що спірні відносини врегульовані положеннями Закону України «Про вищу освіту», а також Порядком, підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах), що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року №    261, а також відповідно до  Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у науково-дослідних установах, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, та вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку кадрів для Міністерства внутрішніх справ України і Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 28.11.2017 року №    963.
Відповідно до  ст.46 Закону України «Про вищу освіту», підставами для відрахування здобувала вищої освіти є:
1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою;
2) власне бажання;
3) переведення до іншого навчального закладу;
4) невиконання індивідуального навчального плану;
5) порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання;
6)  інші випадки, передбачені законом.
Відраховуючи, позивача, навчальний заклад посилався у спірному наказі на .1.ч.1 статті 46 Закону України «Про вищу освіту».
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року №    261 затверджено Порядок підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах) (тут і надалі - Порядок №    261), пунктом 2 якого визначено, що підготовка здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії здійснюється: в аспірантурі (ад`юнктурі) закладу вищої освіти (наукової установи) за очною (денною, вечірньою) або заочною формою навчання.
Пунктом ж 8 цього Порядку визначено, що нормативний строк підготовки доктора філософії в аспірантурі (ад`юнктурі) незалежно від форми навчання становить чотири роки, а підготовки доктора наук у докторантурі - два роки. Аналогічні строки підготовки доктора наук (два роки) містить і Порядок №    963.
Підготовка позивача як докторанта денної форми навчання відділу докторантури та аспірантури ДДУВС розпочалася 01 вересня 2018 року, то відповідно, датою завершення навчання с 01 вересня 2020 року.
Чинним законодавством передбачено можливість дострокового (тобто швидше, ніж 2 роки) завершення навчання та, відповідно, дострокового відрахування з докторантури виключно у випадку дострокового успішного захисту наукового дослідження за умови виконання освітньої складової у повному обсязі (п.п.1 п.1 Розділу III Порядку №963, п.12 Порядку №261).
Відповідно до п.п.1 п.1 Розділу III Порядку №963 здобувачі можуть бути відраховані з ад`юнктури (аспірантури) та докторантури з таких причин, зокрема, як достроковий успішний захист наукового дослідження за умови виконання освітньої складової у повному обсязі.
Пунктом 37 Положення № 261 визначено, що з метою завершення роботи над науковими дослідженнями та оформлення їх результатів та/або для підготовки публікацій до захисту для здобуття ступеня доктора наук особа має право вступити до докторантури закладу вищої освіти (наукової установи).
Протягом строку перебування в докторантурі докторант повинен подати до постійно діючої спеціалізованої вченої ради результати своїх наукових досягнень у вигляді дисертації або опублікованої монографії, або наукової доповіді за сукупністю статей, опублікованих у вітчизняних і міжнародних рецензованих фахових виданнях, перелік яких затверджується МОН.
Здобувач ступеня доктора наук у дисертації (монографії, науковій доповіді за сукупністю статей) повинен представити узагальнення проведених самостійно оригінальних досліджень з отриманими науковими результатами, які забезпечують розв`язання важливої теоретичної або прикладної проблеми, мають загальнонаціональне або світове значення.
Відповідно до Індивідуального плану наукової роботи докторанта кафедри адміністративного права, процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності ДДУВС ОСОБА_1 , затвердженого рішенням вченої ради від 30.08.2018р. (протокол №12), захист дисертації заплановано на кінець другого учбового півріччя 2 року навчання, тобто кінець другого учбового півріччя 2020 року.
На момент прийняття спірного наказу, успішного захисту наукової роботи   ОСОБА_1 не здійснено.
З огляду на викладене, а також враховуючи, що термін навчання позивача повинен був закінчитися саме 01.09.2020 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що приймаючи спірний наказ у частині відрахування позивача докторантури ДДУВС у зв`язку із закінченням терміну навчання саме з 15.07.2020 року,  відповідач діяв не у спосіб, передбачений законодавством України.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновки суду першої інстанції.
Доводи скаржника щодо неможливості стягнення витрат на правничу допомогу з нього як з бюджетної установи, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на таке. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 КАС України).
Особа, яка оскаржує до суду неправомірні дії (бездіяльність) чи рішення суб`єкта владних повноважень, не лише зазнає шкоду від цих порушень, але і змушена нести додаткові витрати, пов`язані з судовим провадженням.  Якщо рішенням суду встановлено, що дії (бездіяльність) чи рішення суб`єкта владних повноважень були неправомірними, то необхідно не лише нівелювати пряму шкоду, нанесену особі внаслідок цих порушень, але й компенсувати всі витрати, які особа зазнала для захисту своїх прав під час судового оскарження таких дій, бездіяльності чи рішень.
Відповідно приписами ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, обов`язок суб`єкта владних повноважень за рахунок власних бюджетних асигнувань компенсувати понесені позивачем витрати, зокрема на правничу допомогу, прямо передбачений законом. І форма фінансування суб`єкта, що здійснює владно-управлінські функції відносно позивача, в даному випадку не є обставин, що звільняє останнього від виконання покладеного на нього законом обов`язку відшкодувати понесені особою судові витрати.
Згідно ч. 1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення  суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної організації "Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ" залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  18 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
                           
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров